ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10052/19	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/1012/23 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участю секретаря: Жук В.М.
та сторін: представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Строценя Т.О., представника ТзОВ «ТІР – Сервіс Тернопіль» - адвоката Кучмія М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10052/19 за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР – Сервіс Тернопіль» адвоката Кучмія Миколи Ярославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 25 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР – Сервіс Тернопіль» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - 

ВСТАНОВИВ:
у квітня 2019 року ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР – Сервіс Тернопіль» (далі – ТОВ «ТІР – Сервіс Тернопіль»), в якому просить стягнути із відповідача на її користь 85 000 гривень матеріальних збитків, а також 10 000 моральної шкоди та судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві власності належить вантажний автомобіль марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 , який було передано на станцію технічного обслуговування ТОВ «ТІР – Сервіс Тернопіль» для проведення ремонту коробки передач. 
30.04.2018 відповідачем було відкрито заказ-наряд №000010989 від 30.04.2018 та виконано ремонтні роботи загальною вартістю 8 520 грн. 
Також, відповідачем з метою проведення ремонту автомобіля було придбано запчастини на загальну суму 4 725 грн. 
03.05.2018 чоловіком позивача, ОСОБА_3 , було сплачено вартість проведеного ремонту на загальну суму 13 245 грн. 
25.05.2018 після проведених ремонтних робіт відповідачем, у автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 , який подолав відстань близько 500 км, відбулося пошкодження (руйнування) коробки передач. Після пошкодження коробки передач у автомобілі, він був відтранспортований на жорсткій в`язці із тягачем до місця стоянки на станцію технічного обслуговування ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль», за що було сплачено позивачем 5 000 грн. Після огляду автомобіля, позивачу повідомили, що коробка передач ремонту не підлягає, у зв`язку з її руйнуванням. 
Позивач вважає, що повторний вихід із ладу коробки передач відбувся внаслідок проведення відповідачем неякісних ремонтних робіт, що підтверджено висновком експертного дослідження від 24.09.2018, згідно якого недотримання загальноприйнятих в автомобільній промисловості вимог до якості проведених ремонтних робіт спричинило руйнування масло насосу та зубчатих шестерень коробки передач автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 . 
ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль» відмовляється добровільно відшкодувати позивачу завдані збитки, пояснюючи це тим, що пошкодження коробки передач автомобіля сталося не з їхньої вини. 
У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача вартість заміненої коробки передач у зазначеному автомобілі, внаслідок неякісного ремонту її відповідачем на суму 80 000 грн, 6 500 грн – за проведення експертного дослідження, витрати на транспортування автомобіля в сумі 5 000 грн, а також заподіяну, у зв`язку із цим, моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР-Сервіс Тернопіль» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задоволено частково.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР-Сервіс Тернопіль» у користь ОСОБА_1 80 000 грн заподіяної матеріальної шкоди, 5 000 грн моральної шкоди, а також 6 500 грн вартості проведеного експертного дослідження.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР-Сервіс-Тернопіль» на користь ОСОБА_1 850,00 грн судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.
       В апеляційній скарзі представник ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль» – адвокат Кучмій М.Я. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року у справі № 607/10052/19 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийняте із порушення норм матеріального та процесуального права, при цьому, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. 
Представник заявника вказує, як встановлено судом першої інстанції позивачу завдано 80 000 грн заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок неякісного ремонту заміненої відповідачем коробки передач у автомобілі марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується товарним чеком № 54 від 20.07.2018 наданого позивачем, однак апелянт зазначає, що даний товарний чек не відповідає законодавчо затвердженим стандартам, є неналежним доказом, який судом першої інстанції протиправно взято до уваги та покладено в основу рішення. Будь-яких інших доказів заподіяної матеріальної шкоди в матеріалах справи відсутні. 
Вважає, що наданий позивачем висновок експертного дослідження від 24.09.2018 не містить застережень про відповідальність експерта та не може вважатись допустимим доказом. 
Також, позивач не надала суду належних та допустимих доказів завдання їй моральної шкоди, оскільки не довела, що такі дії відповідача призвели до моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тобто своє право на отримання грошового відшкодування моральної шкоди.
Крім того, представник відповідача зазначає, що судом не встановлено правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, у зв`язку з чим порушив норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції справи та розглянув у порядку цивільного судочинства справу, яка підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Строценя Т.О. до Тернопільського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу представника ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль» – адвоката Кучмій М.Я. залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року залишити без змін.
Вказує, що товарний чек служить належним та допустимим доказом, та підтверджує факт того, що ОСОБА_1 понесла витрати на відновлення свого автомобіля. 
Щодо висновку експерта представник позивача зазначає, що експерт був допитаний у судовому засіданні і попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та підтвердив складений ним висновок. Одночасно, заявником не надався жодний доказ, який би спростовував вказаний висновок експерта.
Крім цього, слід зазначити, що представником відповідача неодноразово заявлялися клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи, однак за неоплату, матеріали справи поверталися без виконання.
Представник позивача вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн, внаслідок неправомірних дій апелянта, які полягали у наданні неякісних послуг з ремонту речі та яка в подальшому стала непридатною до використання та, яка полягала в її переживаннях, душевних стражданнях щодо пошкодження дороговартісного агрегату транспортного засобу, як наслідок неможливості його використовувати за своїм призначенням.
Також представник позивача вказує, що в даному випадку позивач знаходиться з відповідачем у певних спірних правовідносинах, де позивач виступає виключно як фізична особа, відтак ОСОБА_1 не являється суб`єктом господарювання, а відносини які склались між сторонами відносяться до цивільно правових, відповідно до чого даний спір повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль» – адвокат Кучмій М.Я. апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на мотиви викладені у ній.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Строцень Т.О. апеляційної скарги не визнав та просив залишити її без задоволення, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
       Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 060065069021, яке повернулося у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною нею адресою.
Відповідно до ч.6, п.2 ч.8 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. 
Днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на праві власності належить вантажний автомобіль марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до заказ-наряду №0000010989 від 30.04.2018, відповідачем на замовлення ОСОБА_3 було виконані роботи по ремонту автомобіля марки «DAF 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: демонтаж/монтаж радіатора та інтеркулера, демонтаж/монтаж термостата, мийка радіатора, ремонт радіатора охолоджуючої рідини, демонтаж/монтаж коробки перемикання передач із ретардером, ремонт демультиплікатора коробки перемикання швидкостей, промивка системи охолодження, заміна охолоджуючої рідини у системі, демонтаж/монтаж карданного вала, що підтверджується квитанцією на загальну суму 8520,00 грн.
Крім цього, як вбачається видаткової накладної до заказ-наряду №0000010989 від 30.04.2018, відповідачем було надано для виконання вказаних робіт матеріалів та запчастин на суму 4725 грн. 03.05.2018 позивачем через ОСОБА_3 було сплачено вартість проведеного ремонту зазначеного транспортного засобу на загальну суму 13 245 грн, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №0000004113, яку було видано відповідачем на підставі заказу-наряду №0000010989 від 30.04.2018.
Висновком експертного дослідження, складеного експертом Грицишин П.М. від 24.09.2018 на підставі заяви ОСОБА_1 , за узгодженням із власником транспортного засобу та керівництвом ТОВ «ТІР сервіс Тернопіль», експертом було проведено огляд коробки передач автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що причиною виходу з ладу коробки передач стало руйнування шестерень масло-насосу та шестерень зубчатих передач головного та вторинного валів, яке виникло через відсутність мастильної речовини в середній частині коробки передач. Недотримання загальноприйнятих в автомобільній промисловості вимог до якості проведених ремонтних робіт спричинило руйнування масло насосу та зубчатих шестерень коробки передач автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 . Під час проведення експертного дослідження присутніми були дві сторони спору.
Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 , у якості експерта та попередженим судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта, із роз`ясненням прав експерта та приведенням його до присяги, підтвердив складений ним висновок експертного дослідження від 24.09.2018, а також висновки, до яких він прийшов після проведення експертного дослідження коробки передач автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 , яку проводив у присутності представника відповідача.
22.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з вимогою про відшкодування збитків завданих неякісно проведеним ремонтом коробки передач належного їй автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 на суму 99 745 грн, з яких: 80 000 грн – витрати на придбання та встановлення справної коробки передач; 6 500 грн – вартість проведеного інженерно-технічного дослідження та 13 245 грн – вартість ремонту та запчастин, які залишились відповідачем без виконання.
       Як вбачається із наданого суду товарного чеку № 54 від 20.07.2018, ОСОБА_1 було понесені витрати на придбання іншої коробки перемикання передач, що була у використанні, взамін несправної, до автомобіля марки «DAF95 XF 430» на суму 80 000 грн. у «Авторозбірка TIR» м. Тернопіль.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як виконавець послуг своєї вини в завданні шкоди не спростував, а тому, суд дійшов висновку про дійсне нанесення позивачу, як споживачу шкоди при наданні неякісних зазначених послуг та стягнення витрат, понесених позивачем, пов`язаних з усуненням істотних недоліків, які виявились після наданих відповідачем послуг, пов`язаних із ремонтом коробки передач зазначеного транспортного засобу. 
       Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки суд вірно встановив обставини справи і правильно застосовано норми матеріального права.
       Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору, що передбачено у пункті 3 частині першій статті 3 ЦК України.
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Змістом частин першої та третьої статті 857 ЦК України передбачено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Згідно із частинами першою та третьою статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
Згідно з частиною першою статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
На правовідносини за договором підряду (ремонту та технічного обслуговування автомобіля) поширюються норми  Закону України «Про захист прав споживачів».   
       Згідно з вимогами ч.3 ст.10 вказаного Закону, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, уразі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). 
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частина перша, друга статті 614 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 623 ЦПК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала збитків, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20)).
В силу вимог ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
       Матеріалами справи підтверджено, що 24 квітня 2018 року відповідач за укладеним сторонами договором узяв в ремонт належний позивачці автомобіль марки «DAF 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 .
       Відповідно до заказ-наряду №0000010989 від 30.04.2018, відповідачем на замовлення ОСОБА_3 , чоловіка позивачки, було виконані роботи по ремонту автомобіля марки «DAF 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: демонтаж/монтаж радіатора та інтеркулера, демонтаж/монтаж термостата, мийка радіатора, ремонт радіатора охолоджуючої рідини, демонтаж/монтаж коробки перемикання передач із ретардером, ремонт демультиплікатора коробки перемикання швидкостей, промивка системи охолодження, заміна охолоджуючої рідини у системі, демонтаж/монтаж карданного вала, що підтверджується квитанцією на загальну суму 8520,00 грн.
       Крім цього, як вбачається видаткової накладної до заказ-наряду №0000010989 від 30.04.2018, відповідачем було надано для виконання вказаних робіт матеріалів та запчастин на суму 4725 грн. 
       03.05.2018 позивачем через ОСОБА_3 було сплачено вартість проведеного ремонту зазначеного транспортного засобу на загальну суму 13 245 грн, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №0000004113, яку було видано відповідачем на підставі заказу-наряду №0000010989 від 30.04.2018.
       25.05.2018 після проведених ремонтних робіт відповідачем, у автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 , який подолав відстань близько 500 км, відбулося пошкодження (руйнування) коробки передач. В подальшому автомобіль був відтранспортований на жорсткій в`язці із тягачем до місця стоянки на станцію технічного обслуговування ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль» і після огляду автомобіля працівниками СТО, позивачу повідомили, що коробка передач ремонту не підлягає, у зв`язку з її руйнуванням. 
Позивачем доведено, що повторний вихід із ладу коробки передач відбувся внаслідок проведення відповідачем неякісних ремонтних робіт, що підтверджено висновком експертного дослідження за результатами проведення інженерно-технічного дослідження від 24.09.2018, виконаним на замовлення позивачки експертом ФОП ОСОБА_4 , у якому зазначено, що причиною виходу з ладу коробки передач стало руйнування шестерень масло-насосу та шестерень зубчатих передач головного та вторинного валів, яке виникло через відсутність мастильно речовини в середній частині коробки передач.         Недотримання загальноприйнятих в автомобільній промисловості вимог до якості проведених ремонтних робіт спричинило руйнування масло насосу та зубчатих шестерень коробки передач автомобіля марки «DAF95 XF 430» д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.14-39). 
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про нанесення відповідачем, як виконавцем послуг позивачу шкоди при наданні неякісних зазначених послуг. 
       Твердження заявника про те, що товарний чек та висновок експерта є неналежними доказами, колегія судів не бере до уваги, виходячи з наступного.
       Так, товарний чек № 54 від 20.07.2018 слугує в даній справі в якості письмового доказу, який підтверджує факт понесення витрат позивачем на придбання коробки перемикання передач, зокрема, що позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на придбання іншої коробки перемикання передач, що була у використанні, взамін несправної, до автомобіля марки «DAF95 XF 430» на суму 80 000 грн.
Щодо експертного висновку.
Експертне інженерно-технічне дослідження проводив ОСОБА_4 , який має вищу технічну освіту за спеціальністю інженера-електромеханіка. Науковий ступінь кандидата технічних наук, наукове звання доцента та має кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз за спеціальністю “Дослідження деталей транспортних засобів і складання висновків судової експертизи, експертний стаж з 1980 року.         Крім цього, судом першої інстанції експерт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, був допитаний в судовому засіданні, де підтвердив наданий ним висновок, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.
       Одночасно, заявником не надано будь-яких інших доказів, які би спростовували вищенаведені докази та відсутність вини ТОВ «ТІР-Сервіс Тернопіль » у заподіянні шкоди позивачу. 
       Так, ухвалами Тернопільського міськрайонного суду від 19.12.2019 та від 22.06.2022 двічі за клопотанням представника відповідача призначалася комплексна судово-технічна експертиза, проте дану експертизу не проведено у зв`язку із неоплатою її відповідачем ТзОВ “ТІР Сервіс Тернопіль”.
Щодо доводів заявника про безпідставне стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягали у наданні неякісних послуг з ремонту речі та яка в подальшому стала непридатною до використання, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала в її переживаннях, душевних стражданнях щодо пошкодження дороговартісного агрегату транспортного засобу, як наслідок неможливості його використовувати за своїм призначенням. 
З урахуванням наведеного, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення цієї частини позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди коштів у сумі 5000,00 грн.
Твердження заявника про те, що даний спір відноситься до юрисдикції господарських відносин, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач ОСОБА_1 у даній справі виступає як фізична особа, яка не є суб`єктом господарювання, а відносини які склались між сторонами відносяться до цивільно правових, відповідно до чого даний спір повинен вирішуватися в рамках цивільного судочинства.
       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).
При цьому, апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Отже, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР - Сервіс Тернопіль» слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2023 року – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для нового розподілу судового збору немає.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 30 жовтня 2023 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року, слід поновити.

Керуючись статтями 367, , 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР-Сервіс Тернопіль» – залишити без задоволення.

       Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2023 року – залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 січня 2024 року.

Головуючий:                                                                 Н. М. Храпак

Судді:                                                                         О. З. Костів

                                                                                М.В. Хома