ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2024 р.                                                                    Справа №909/742/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                О.С. Скрипчук 
суддів                                                                                                    О.В. Зварич
                                                                                                    О.І. Матущака,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» за № ТОВВИХ-23-16958 від 27.11.2023 (вх. № 01-05/3667/23 від 01.12.2023) 
на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 (повний текст рішення складено 09.11.2023, м. Івано-Франківськ, суддя О.В. Малєєва)
у справі № 909/742/23
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України», м. Київ 
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад», м. Івано-Франківськ 
про стягнення 33 825,60 грн пені. 
                                                  ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» про стягнення 33 825, 60 грн штрафних санкцій.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 у справі №909/742/23, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2024, позовні вимоги задоволено частково. Суд виніс рішення яким стягнув з Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» 19 731 , 60 грн    пені, а також 1 565, 67 грн судового збору. В задоволені позовних вимог в частині стягнення 14 094 грн пені відмовлено.
В подальшому, додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2023 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» на користь Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» 4 270, 83 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано тим, що ціна позову становить 33 825 грн, орієнтовний розрахунок витрат на надання професійної правничої допомоги було визначено в розмірі 15 000 грн, а остаточний розмір витрат - 20 500 грн.
Однак, враховуючи критерій розумності розмір гонорару, місцевий господарський суд зазначив, що визначений стороною та його адвокатом розмір таких витрат, є завищеним. Зменшення таких витрат на 50 % буде відповідати наведеним критеріям.
Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 270, 83 грн.
Не погодившись з додатковим рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою за № ТОВВИХ-23-16958 від 27.11.2023 (вх. № 01-05/3667/23 від 01.12.2023) у якій просить додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2023 у справі №909/742/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання апелянта, суд першої інстанції приймаючи додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу порушив норми матеріального права в частині визначення та розподілу судових витрат.
Разом з тим, апелянт вказує, що відповідачем до клопотання про стягнення судових витрат не додано доказів понесених судових витрат. Акт від 16.10.2023 на який посилається представник відповідача на думку позивача не є розрахунковим документом і не підтверджує понесення витрат відповідачем.
Окрім того, позивач зазначає, що у матеріалах справи також відсутній ордер адвоката на надання послуг правничої допомоги.
Апелянт стверджує, що заявлений до відшкодування позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу, так і задоволений судом розмір таких витрат є неспівмірним та необгрунтованим, з огляду на те, що предметом спору в даній справі не є складним.
05.12.2023 Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківський завод «Промприлад» подало до суду відзив (Вх. №01-04/7933/23) на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).
Відповідно до п. 4    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обставини справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на надання професійної правничої допомоги складає 15 000 грн та вказав, що на виконання вимог абз. 2 ч. 8   ст. 129 ГПК України   докази на підтвердження розміру витрат на надання професійної правничої допомоги з розгляду справи будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Докази понесення судових витрат на правову допомогу було подано представником відповідача до суду 18.10.2023, тобто протягом 5 днів з дня винесення рішення судом від 13.10.2023.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач подав договір про надання правової допомоги від 12.07.2022 №22/07-3, який укладено між адвокатом Футерко Василь Любомирович та Товариством з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківський завод «Промприлад», в якому сторони визначили розмір та порядок оплати праці адвоката; акт прийому   передачі наданих послуг від 16.10.2023 № 22/07-3/19 в розмірі 20 500 грн з детальним описом робіт (наданих послуг).
Відповідно до п.1.1. договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. В договорі передбачено, зокрема, що адвокат представляє інтереси клієнта в господарському суді, складає заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань, визначає перспективи звернення до суду тощо (п.1.2.). За умовами п. 4.1. щомісячний розмір оплати за надання правової допомоги визначається актом наданих послуг та становить, як правило, 10 000 грн. Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. У разі, якщо вартість очікуваних орієнтовних обсягів робіт/послуг з надання правової допомоги, які необхідно виконати/надати адвокатом за дорученням клієнта перевищує розмір, встановлений абзацом першим цього пункту, сторони узгоджують додаткову вартість таких робіт/послуг. Зміни та/або доповнення до договору мають бути викладені письмово та підписані сторонами   (п. 8.1.).
Відповідно до акту прийому   передачі наданих послуг від 16.10.2023 № 22/07-3/1 згідно договору від 12.07.2022 №22/07-3 адвокатом було надано такі послуги:
ознайомлення з матеріалами   справи (в тому   числі з копією позовної заяви з додатками до неї), вироблення правової позиції та стратегії у справі   3 000 грн;
складення та подання відзиву на позовну заяву 6 000 грн;
складення та подання заперечення на відповідь на відзив 4 000грн;
складення та подання клопотання від 19.09.2023   3 000 грн;
участь у судовому засіданні 07.09.2023   1 500 грн;
участь у судовому засіданні 09.10.2023   1 500 грн;
участь у судовому засіданні 13.10.2023   1 500 грн.
Загальна сума 20 500 грн.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 у справі №909/742/23, яке залишено без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2023, позовні вимоги задоволено частково. Суд виніс рішення яким стягнув з Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» 19 731 , 60 грн    пені, а також 1 565, 67 грн судового збору. В задоволені позовних вимог в частині стягнення 14 094 грн пені відмовлено.
При винесенні постанови суд виходить з таких мотивів:
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)    складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)    дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правової допомоги від 12.07.2022 року, який укладений між відповідачем та адвокатом Футенко В.Л..; ордер на надання правничої допомоги адвоката Футенко В.Л. №1048814(том 1 а/с 121); акт приймання-передачі наданих послуг за договором №22/07-3 від 12.07.2022 року на суму 19   500, 00 грн. Згідно зазначених документів відповідачу надано правову допомогу на загальну суму 20   500, 00 грн.
Відтак, доводи апеляційної скарги про що те, що відповідачем до клопотання про стягнення судових витрат не додано доказів понесених судових витрат та відсутність в матеріалах справи ордеру на надання правової допомоги оцінюються колегією суддів критично.
Разом з тим, щодо твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів розрахунку за надані послуги, колегія суддів вказує наступне. 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (вказана правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). 
З огляду на викладене, колегія суддів не бере до уваги такі доводи апелянта.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Колегія суддів зауважує, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Водночас, вважається неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
Місцевий господарський суд, проаналізувавши характер спору, складність справи, ціну позову (33   825,  00 грн.), обсяг наданих адвокатом послуг, врахувавши часткове задоволення позову, дійшов підставного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 270, 83 грн.
Доводи апелянта про неспівмірність та неогрунтованість задоволених судом витрат на професійну правничу допомогу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні процесуальних норм і не спростовують висновків, покладених в основу оскарженого рішення місцевого господарського суду.
Застосування судом першої інстанції норм права в оскаржуваному рішенні не суперечить жодному із наведених скаржником висновків Верховного Суду. 
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 року у справі №909/742/23 прийняте у відповідності до норм процесуального права, яке необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись, ст. ст. 86, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
ПОСТАНОВИВ :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» за № ТОВВИХ-23-16958 від 27.11.2023 (вх. № 01-05/3667/23 від 01.12.2023) залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 року у справі №   909/742/23 – без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                      О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          О.В. Зварич

Суддя                                                                                          О.І. Матущак