УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2024 року
м. Київ
справа  № 754/13160/20
провадження № 51-2963 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_5 .
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.  1  ст. 367 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін. 
Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень, постановлених щодо виправданого ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд  касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог  п.п.  4, 5  ч. 2 та частини 5, зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Статтею 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання 
про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 
412 - 414 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх скасування чи  зміни, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує належного вмотивування.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на  порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. Крім того, коли сторона вимагає скасування судових рішень і призначення судового розгляду в суді відповідної інстанції, вона має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на яке вона посилається.
Всупереч вищевказаному прокурор зазначених вимог процесуального закону не  дотримався.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Деснянського районного суду м.  Києва від 08 червня 2021 року ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року через допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте не наводить обґрунтованих доводів та підстав для цього, з огляду на положення ст.ст. 412, 413 КПК України.
Позиція прокурора є непослідовною та неузгодженою, з огляду на те, що вона у касаційній скарзі не погоджується як з вироком суду першої інстанції так і ухвалою апеляційного суду, однак у прохальній частині своєї скарги просить скасувати лише ухвалу. Отже,  мотивувальна та прохальна частини скарги суперечать одна одній.
Натомість, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Поза увагою скаржника залишилось те, що касаційний суд позбавлений можливості самостійно досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, про що він, по суті, просить у касаційній скарзі. Суд касаційної інстанції звертає увагу, що при перевірці доводів скарги він виходить із фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не додано копії судових рішень.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за  необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора  ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м.  Києва від  08  червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   
 
ОСОБА_1                                                    ОСОБА_2                                                ОСОБА_3