Справа № 991/989/24
Провадження 1-кс/991/1000/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2024 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 22.01.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 17.01.2024 про проведення слідчої дії в межах кримінального провадження №52016000000000380 від 20.10.2016,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 22.01.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 17.01.2024 про проведення слідчої дії, а саме допиту свідка ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №52016000000000380 від 20.10.2016, подана в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України.
У своїй скарзі захисник просить: скасувати постанову старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора п`ятого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 22.01.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 17.01.2024 про проведення слідчої дії; зобов`язати прокурора п`ятого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 або іншого уповноваженого прокурора, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні №52016000000000380 від 20.10.2016, допитати в якості свідка ОСОБА_6 за участю сторони захисту.
В обґрунтування поданої скарги захисник зазначає, що він звернувся 17.01.2024 до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури з клопотанням про проведення слідчих дій - допиту в якості свідка ОСОБА_6 за участю сторони захисту в порядку, визначеному ч.6 ст.223 КПК України. Дане клопотання зареєстроване в САП ОГП за вх.№13460-24 від 18.01.2024.
У подальшому, 26.01.2024 під час розгляду справи №991/649/24 у Вищому антикорупційному суді за скаргою захисника ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нерозгляді клопотання, захиснику стало відомо, що 22.01.2024 прокурор САП ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 17.01.2024. 
Сторона захисту вважає, що постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання суперечить нормам КПК України, клопотання від 17.01.2024 розглянуте прокурором формально, без належного обґрунтування мотивів та підстав, тож постанова від 22.01.2024 є необґрунтованою та підлягає скасуванню із зобов`язанням прокурора провести допит в якості свідка ОСОБА_6 за участі сторони захисту. Наведене стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.
Окрім того, адвокат додав, що про факт існування постанови від 22.01.2024 дізнався 26.01.2024 під час розгляду справи №991/649/24, а саме під час ознайомлення із запереченнями прокурора та доданою до них копією постанови від 22.01.2024. За наведених обставин вважає, що строк на оскарження постанови прокурора ним не пропущений.
У судовому засіданні адвокат  ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі. 
Прокурор САП  ОСОБА_5 до суду не з`явився, був повідомлений про розгляд належним чином, надіслав до суду заперечення в яких зазначив, що скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, так як не відповідає вимогам КПК України, адже зобов`язання прокурора провести конкретні слідчі дії виходить за межі повноважень слідчого судді та є втручанням в дискреційні повноваження прокурора у кримінальному провадженні. До того ж прокурором зауважено, що дійсно до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури надійшло клопотання від захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні. Однак постановою прокурора від 22.01.2024 в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки прокурором не було встановлено підстав для задоволення такого клопотання з посиланням на наступне: 1) адвокатом ОСОБА_3 не надано будь-яких відомостей щодо погодження із ОСОБА_6 можливості його допиту в іншому місці, яке не є місцем досудового розслідування; 2) ОСОБА_6 під час досудового розслідування вже неодноразово допитаний як свідок, при цьому вирішення питання щодо доцільності проведення слідчої (розшукової) дії відноситься до дискреційних повноважень слідчого або прокурора, приписами п.4 ч.2 ст.36 КПК України визначено, що прокурор має право проводили слідчі дії лише в необхідних випадках, а згідно зі п.2 ч.2 ст.40 КПК України саме слідчий уповноважений на проведення слідчих дій; 3) досудове розслідування у кримінальному провадженні на час прийняття постанови (22.01.2024) було зупинене 19.01.2024 на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.280 КПК України, тому проведення слідчої (розшукової) дії – допиту свідка наразі не є доцільним. Поряд з цим прокурор зазначив, що у клопотанні адвокат не підіймав питання поновлення досудового розслідування, а також не посилався на те, що мета цього допиту встановлення місцезнаходження підозрюваних, які перебувають у розшуку. Вважав, що наведені причини відмови у задоволенні клопотання не є формальними, як про це зазначив захисник у поданій до суду скарзі. Таким чином на переконання прокурора, постанова про відмову в задоволенні клопотання винесена уповноваженою особою у справі, є обґрунтованою, мотивованою та відповідає вимогам ст.ст.36,110 КПК України, а тому підстави для її скасування відсутні. Прокурор просив скаргу захисника розглянути без його участі, за врахуванням поданих заперечень, просив відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову від 22.01.2024.
Положеннями ч.3 ст.306 КПК України встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
За наведеного слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності прокурора, з врахуванням поданих ним заперечень.
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали скарги, заперечення прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Захисником у скарзі зазначено, що клопотання від 17.01.2024 зареєстроване в САП ОГП за вх.№13460-24 від 18.01.2024. Вказане стверджується і прокурором у поданих до суду запереченнях.
Про факт існування постанови від 22.01.2024 захисник дізнався 26.01.2024 під час розгляду справи №991/649/24, а саме під час ознайомлення із запереченнями прокурора та доданою до них копією постанови від 22.01.2024.
Наведені обставини не спростовані стороною обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів скарга подана до суду 05.02.2024, тож строк на оскарження, встановлений ч.1 ст.304 КПК України, захисником не пропущений.
Стосовно доводів скарги щодо невмотивованості постанови прокурора, слідчий суддя зауважує наступне.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України (ст. 24 КПК України).
У пункті 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. 
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.
Пунктами 1-11 ч.1 ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. 
Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Положеннями ст.220 КПК України встановлено, що сторона захисту може звернутися з клопотанням про виконання будь-яких процесуальних дій, яке слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання та задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (ст.19 Конституції України).
Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52016000000000380 від 20.10.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження, 17.01.2024 захисник підозрюваного ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_3 звернувся до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури із клопотанням в порядку ст.220 КПК України про здійснення допиту в якості свідка ОСОБА_6 за участі сторони захисту.
Клопотання адвоката обґрунтоване тим, що незважаючи на те, що вказаний свідок вже був допитаний 04.12.2015, 07.04.2016, 03.02.2027, 03.04.2017 в рамках даного кримінального провадження, однак в ході допиту не було встановлено: який порядок укладення зовнішньоекономічних контрактів в AT "ОПЗ"; хто з посадових осіб AT "ОПЗ" уповноважений приймати рішення на укладення зовнішньоекономічних контрактів; хто з посадових осіб AT "ОПЗ" погоджує укладення зовнішньоекономічних контрактів; чим керуються уповноважені особи AT "ОПЗ" під час підписання зовнішньоекономічних контрактів; чим керувався ОСОБА_6 , коли візував зовнішньоекономічні контракти; який порядок укладення додаткових угод до зовнішньоекономічних контрактів в AT "ОПЗ"; хто з посадових осіб AT "ОПЗ" уповноважений приймати рішення на укладення додаткових угод до зовнішньоекономічних контрактів; хто з посадових осіб AT "ОПЗ" погоджує укладення додаткових угод до зовнішньоекономічних контрактів; чим керуються уповноважені особи AT "ОПЗ" під час підписання додаткових угод до зовнішньоекономічних контрактів. Окрім того, не задано питань ОСОБА_6 , як начальнику відділу економіки, щодо порядку укладення додаткових угод, визначення та джерел формування цін саме при укладенні додаткових угод до зовнішньоекономічних контрактів, в тому числі укладених між AT "ОПЗ" та компанією Newscope Estate Limited.
Вказане клопотання зареєстроване в САП ОГП за вх.№13460-24 від 18.01.2024.
22.01.2024 постановою старшого прокурора групи прокурорів - прокурора п`ятого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката.
Своє рішення прокурор мотивував тим, що адвокатом ОСОБА_3 не надано будь-яких відомостей щодо погодження із ОСОБА_6 можливості його допиту в іншому місці, яке не є місцем досудового розслідування, у відповідності до вимог ч.1 ст.224 КПК України. Окрім того ОСОБА_6 під час досудового розслідування вже неодноразово допитаний як свідок. При цьому вирішення питання щодо доцільності проведення слідчої (розшукової) дії відноситься до дискреційних повноважень слідчого або прокурора. Приписами п.4 ч.2 ст.36 КПК України визначено, що прокурор має право проводили слідчі дії лише в необхідних випадках. Згідно зі п.2 ч.2 ст.40 КПК України саме слідчий уповноважений на проведення слідчих дій. Поряд з цим прокурор зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене 19.01.2024 на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.280 КПК України, проте у клопотанні адвокат не підіймає питання поновлення досудового розслідування. За таких обставин на переконання прокурора відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про виконання слідчих дій – допиту свідка у кримінальному провадженні №52016000000000380 від 20.10.2016.
Дослідивши клопотання сторони захисту, яке подане в порядку ст.220 КПК України та мотиви прокурора, викладені в постанові від 22.01.2024, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (ч.3 ст.93 KПК України).
Зі змісту ч.6 ст.223 КПК України вбачається, що слідча (розшукова) дія може здійснюватися за клопотанням сторони захисту і проводиться з участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника. Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу. Одним із видів слідчих дій є допит (ст.224 КПК України).
Положення ч.1 ст.224 КПК України визначають, що допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати.
Прокурор у оскаржуваній постанові зазначив, що адвокатом ОСОБА_3 не надано будь-яких відомостей щодо погодження з ОСОБА_6 можливості його допиту в іншому місці, яке не є місцем досудового розслідування.
Натомість захисником зауважено, що саме сторона обвинувачення має здійснити виклик та погодити місце проведення слідчої дії з особами зазначеними в клопотанні, а не захисник. 
В той же час слід додати, що вищенаведена норма кримінального процесуального закону вказує на наявність альтернативи щодо місця проведення допиту та не виключає можливості його проведення в іншому місці, аніж місце проведення досудового розслідування, однак лише у разі погодження з особою, яку планується допитати.
За такого, оскільки саме сторона захисту є ініціатором проведення такої слідчої (розшукової) дії, тому слушними є твердження прокурора про те, що сторона захисту мала б надати стороні обвинувачення місце проведення допиту, у тому числі погодження з ОСОБА_6 можливості його допиту в такому місці. 
Однак таких відомостей клопотання захисника не містить, що ставить під сумнів справжність намірів захисника допитати вказану особу.
Слід зауважити, що сторона захисту має рівні зі стороною обвинувачення права та можливості у збиранні доказів, сторона захисту має право користуватися підставами для проведення слідчих дій, які передбачені ч.2 ст.223 КПК України, тобто достатність відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети, а не на безумовність її результатів. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст.26 КПК України).
За вищевказаних підстав, на думку слідчого судді, прокурором обґрунтовано зазначено підставою для відмови у задоволенні клопотання те, що адвокатом не було виконано приписи ч.1 ст. 224 КПК України.
При цьому слід додати, що положення КПК України не містять імперативної норми, що зобов`язує сторону обвинувачення розшукувати осіб, яких сторона захисту бажає допитати у кримінальному провадженні.
Поряд з цим не може залишатися поза увагою суду те, що ОСОБА_6 неодноразово допитаний стороною обвинувачення в рамках даного кримінального провадження, копії протоколів допитів від 04.12.2015, 07.04.2016, 03.02.2027, 03.04.2017 долучені до матеріалів провадження стороною захисту.
Окрім наведеного захисником не обґрунтовано, яким чином інформація, яку планується здобути внаслідок допиту ОСОБА_6 може бути використана на спростування обставин, викладених в підозрі ОСОБА_4 та які саме обставини можуть бути доведені чи спростовані в результаті проведення таких слідчих дій. 
При цьому, захисник у своєму клопотанні вказав лише про важливість проведення допиту вищевказаної особи, однак не довів, яким чином обставини зазначені ним можуть бути підтверджені чи спростовані у результаті проведення такого допиту, і чому ці обставини можуть бути встановлені саме шляхом проведення допиту вказаного свідка, а не іншими доказами.
На підставі викладеного, слідчий суддя зазначає, що клопотання сторони захисту щодо необхідності проведення допиту ОСОБА_6 належним чином не мотивоване та не містить всіх необхідних обставин для забезпечення можливості проведення такої слідчої дії.
Таким чином відсутні підстави для скасування постанови прокурора САП ОСОБА_5 від 22.01.2024. Тож, наразі у діях сторони обвинувачення слідчий суддя не вбачає порушень. 
До того ж захисник може самостійно опитати таку особу за необхідності, та у разі направлення справи до суду ознайомити сторону обвинувачення з такими поясненнями та, на рівних умовах, клопотати про його судовий виклик.
За таких обставин, проаналізувавши викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                                                                ОСОБА_1