П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/24904/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук Ольга Володимирівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
10 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
у серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) у нездійсненні виплати ОСОБА_1 заборгованості із пенсійного забезпечення за період із 01.12.2019 по 01.09.2022 в сумі 379315 грн. 40 коп. Невідкладно стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області шляхом безспірного списання з Державної казначейської служби України в Житомирській області коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 заборгованості із пенсійного забезпечення за період з 01.12.2019 по 01.09.2022 в сумі 379315 грн. 40 коп.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.07.2022 набрало чинності рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/8392/22, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення перерахунку та виплати з 01 грудня 2019 року пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 26.04.2022 №33/26/118-201 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року, відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 26.04.2022 №33/26/118-201, з урахуванням проведених виплат. На виконання судового рішення із 01.09.2022 відповідачем здійснюється виплата пенсії у новому розмірі. Рішення суду відповідачем у повному обсязі не виконано. Не здійснено виплату заборгованості із пенсійного забезпечення після перерахунку за оновленою довідкою за період із 01.12.2019 по 01.09.2022 у розмірі 379315 грн. 40 коп. У відповіді від 21.08.2023 відповідач повідомив, що виплата заборгованості буде здійснена в порядку черговості, в межах бюджетних призначень.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року закрито провадження в адміністративній справі № 240/24904/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого закриття провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що предмет спору у справі №240/24904/23 є ідентичним предмету спору у справі за №240/8392/22.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/8392/22 відповідачем проведено перерахунок та нарахування пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 26.04.2022 №33/26/118-201, з урахуванням проведених виплат.
Сума доплати по перерахунку за рішення суду, за період з 01.12.2019 по 31.09.2022, що становить 379315,40 грн.
На скаргу позивача від 24.07.2023 року відповідачем надана відповідь від 28.08.2023 №28705-28022/К-02/8-0600/23. ГУ ПФУ у Житомирській області у відповіді зазначило, що виплата різниці між попередньо обчисленим розміром пенсії та на виконання судового рішення буде проводитись в порядку черговості після виділення коштів на виплату заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі відсутні нові спірні правовідносини, вирішення яких передбачало би існування самостійного позовного провадження.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у даній справі та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з частиною 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення, тощо.
Приписами частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Так, процесуальним законом установлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України (зміст яких фактично не змінився після 15 грудня 2017 року), мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Так, у відповідності до матеріалів справи слідує висновок, що за своєю суттю даний спір виник, зокрема, у зв`язку з протиправним, на переконання позивача, невиконанням відповідачем рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №240/8392/22, що виявилося у проведенні перерахунку та нарахуванні пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 26.04.2022 №33/26/118-201, з урахуванням проведених виплат, але не здійсненні виплати за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у сумі 379315,40 грн. При цьому, спір щодо необхідності проведення нарахування та виплати пенсії позивача вже вирішений.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , яка була предметом розгляду у справі №240/8392/22 та рішення Житомирського окружного адміністративного суду, ухваленого за результатами розгляду такої справи, слідує, що були задоволені позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення перерахунку та виплати з 01 грудня 2019 року пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 26.04.2022 №33/26/118-201 про розмір грошового забезпечення та вже надана правова оцінка судом, ухвалено рішення, в якому зазначено порядок та правові підстави проведення нарахування та виплати пенсії позивачу за період з 01 грудня 2019 року по 01 вересня 2022 року.
Отже, оскаржувана бездіяльність відповідача щодо не здійснення виплати заборгованості із пенсійного забезпечення за період з 01 грудня 2019 року по 01 вересня 2022 року та її стягнення в повному обсязі, вчинені останнім на виконання судового рішення у справі № 240/8392/22 та підлягають перевірці у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Відповідно до частини 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Крім того, колегія суддів зауважує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129 Конституції України.
Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними бездіяльності щодо нездійснення виплати заборгованості із пенсійного забезпечення за період з 01.12.2019 по 01.09.2022 в сумі 379315,40 грн. та її стягнення, які вчинені відповідачем на виконання судового рішення. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вище вказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Водночас, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у справі №240/8392/22, то він мав звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а.
Відповідно до положень пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Так, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки є рішення, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору (права позивача на проведення нарахування та виплати з 01 грудня 2019 року пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 26.04.2022 №33/26/118-201 про розмір грошового забезпечення та вже надана правова оцінка судом та ухвалено рішення, в якому зазначено порядок та правові підстави проведення нарахування та виплати пенсії позивачу за період з 01 грудня 2019 року по 01 вересня 2022 року між тими самим сторонами та з тих же самих підстав, наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.