ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 678/496/23
Провадження № 22-ц/4820/206/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), Костенка А.М., П`єнти І.В., секретар судового засідання Цугель А.О.
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу № 678/496/23 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , поданих в її інтересах адвокатом Савченко Оксаною Володимирівною, на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року (суддя Ходоровський І.Б.) та на додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року (суддя Ходоровський І.Б.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», про відшкодування шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали, суд
в с т а н о в и в:
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 вказувала, що 20.09.2022 об 01 год 20 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є позивачка, внаслідок чого автомобілям спричинено механічні пошкодження. І постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП. 
Позивачка вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Перша» (далі - Товариство), що підтверджується полісом №209962639 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і страховиком в порядку досудового врегулювання спору відшкодовано 156800 грн шкоди.
Однак, не погоджуючись із таким розміром відшкодування, ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, вказує, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 80831 грн матеріальної шкоди (різниця між ринковою вартістю автомобіля, виплачено страхового відшкодування та залишкової вартості автомобіля), 31000 грн витрат, пов`язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця її проживання та 5000 грн моральної шкоди внаслідок пошкодження у ДТП її автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI» та з ПАТ «СК «Перша» 5000 грн витрат на залучення експертів. І позивачка просила суд стягнути зазначені кошти із відповідачів. 
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальних збитків - 111831 грн, на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Стягнуто з ПАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат пов`язаних з евакуацією транспортного засобу та проведення експертиз - 5000 грн.
Додатковим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року поновлено представнику позивача ОСОБА_2 адвокату Черниченко Є.М. строк подання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Задоволено частково заяву про відшкодування судових витрат, яка подана представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Черниченко Є.М., у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Страхова компанія «Перша», про відшкодування шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 13059,96 грн, зокрема: судовий збір - 1168,36 грн, інші витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу - 11891,60 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 558,35 грн, зокрема: судовий збір - 49,95 грн, інші витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу - 508,40 грн.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 , оскаржила їх в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Так, відповідачка вказує, що суд першої інстанції при постановленні судового рішення 02 листопада 2023 року належним чином не з`ясував обставин, не врахував, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами: протиправна поведінка ОСОБА_1 ; наявність причинного зв`язку між завданням позивачці збитків та будь-якими протиправними дією, рішенням чи бездіяльністю ОСОБА_1 ; розмір збитку, завданого під час виникнення ДТП за участю позивача; факту заподіяння шкоди позивачці саме ОСОБА_1 . На думку відповідачки, наведене свідчить про відсутність складу правопорушення, що виключає правові підстави для притягнення останньої до матеріальної відповідальності.
ОСОБА_1 звертає увагу, що ОСОБА_2 не доведено понесення витрат, пов`язаних із евакуацією транспортного засобу і судом не враховано, що статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо виплати моральної шкоди покладається саме на страховика.
Також  ОСОБА_1  не погоджуючись із додатковим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року посилалася на те, що надані ОСОБА_2 письмові докази не можуть вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що підстав для поновлення пропущеного позивачкою строку для подання доказів на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги не доведено, що свідчить про незаконність поновлення судом пропущеного процесуального строку і є підставою для залишення заяви про стягнення судових витрат без розгляду.
На думку відповідачки, позивачкою не надано попереднього розрахунку суми судових витрат; детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; до закінчення судових дебатів не зроблено заяву про подання доказів на підтвердження судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нові, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 .
У відзиві на апеляційні скарги представник позивачки ОСОБА_5 просив ці скарги залишити без змін, а оскаржувані рішення – без задоволення. Зазначав, що твердження апелянтки про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, що виключає правові підстави для притягнення її до майнової відповідальності, спростовуються обставинами, встановленими постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року. При цьому, розмір стягнення моральної та матеріальної шкоди, заявленої позивачкою, є обґрунтованими вимогами виходячи із засад розумності та справедливості. 
Також, представник позивачки звертав увагу, що позивачкою понесено витрати на евакуацією транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», р.н. НОМЕР_2 з місця ДТП до місця її проживання у сумі 31000 грн, що підтверджується квитанцією №003218 від 20.09.2022, актом виконаних робіт від 30.09.2022 та підтверджуючими документами особи, яка надавала послуги.
Також, на думку представника позивачки, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивачки.
Справа розглядається в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Як вбачається із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, відповідачем по яких вона є, тому апеляційним судом не переглядається судове рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «СК «Перша». Адже відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц «у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується».
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 стаття 263 ЦПК України).
Оскаржувані судові рішення відповідають вищезазначеним вимогам. 
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що власником транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (a.c. 10). 
Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1044/22, провадження №3-678-614/22) від 20 жовтня 2020 року, що набрала законної сили 01 листопада 2022 року, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850,00 грн (а.с. 6). 
Відповідно до полісу № 209962639 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_1 застрахувала 09.07.2022 свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «СК «Перша» на строк по 08.07.2023, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 160000 грн., розмір франшизи - 3200,00 грн., забезпечений транспортний засіб - Volkswagen Golf Plus, номерний знак НОМЕР_4 (a.c. 36). 
20.09.2022 ФОП ОСОБА_8 за замовленням ОСОБА_9 (автомобіль Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 ) надав послуги автоевакуатора по маршруту Хмельницький-Черкаси вартістю 31000 грн, що підтверджується актом виконаних робіт і квитанцією №003218 (a.c. 11-13). 
03.10.2022 на адресу ПАТ «СК «Перша» та ОСОБА_1 направлялися повідомлення про проведення 06.10.2022 огляду автомобіля Mercedes-Benz Sprinter реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП (поліс №209962639) (а.с. 14).
Відповідно до звіту №A10-03 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 17.10.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 унаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 596669 грн (а.с. 15-28). 
17.10.2022 за проведення експертизи Mercedes Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_10 отримано від ОСОБА_2 3500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №46 (a.c. 29). 
Відповідно до звіту №A10-03 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 17.10.2022 вартість пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 359038 грн (а.с. 30-32). 
13 січня 2023 року за оцінку Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП, ФОП ОСОБА_10 отримано від ОСОБА_2 1500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №3 (а.с. 33). 
Як слідує із листа № ЦВ23-0063 від 02.02.2023 ПАТ «СК «Перша» повідомило, що 03.01.2023 на рахунок власника транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було перераховано відшкодування в розмірі 156800 грн. Виплата здійснена в межах максимального страхового страхового ліміту, передбаченого полісом 209962639 (а.с. 35).
Задовольняючи позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що подія, яка мала місце 20.09.2022, є страховим випадком і доведеними є усі складові делікту: наявність вини відповідачки у вчиненні ДТП, причинного зв`язку між її неправомірними діями та наслідками, розміру майнової шкоди, спричиненої в результаті цієї ДТП потерпілій ОСОБА_2 , суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 111831 грн матеріальних збитків (80831 грн - завданих пошкодженням автомобіля + 3100 грн – витрат, пов`язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП) і 5000 грн моральної шкоди. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на правильному застосуванні районним судом норм матеріального і процесуального права.
Так, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання майнової шкоди передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі – Закон).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з частини 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акта (аварійного сертифіката).
Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За статтею 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу.
Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 81 ЦПК України).
Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.
Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності протиправної поведінки ОСОБА_1 та існування причинного зв`язку між завданими збитками та протиправними діями, рішеннями чи бездіяльністю ОСОБА_1 .
Адже, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року (справа №678/1044/22, провадження №3-678-614/22) ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення і встановлено, що 20 вересня 2022 року об 11 год. 20 хв. на автодорозі М-30 Стрий-Ізварине, 306 км + 100 м, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , перед початком руху не впевнилась, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустила зіткнення 3 транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався позаду неї в попутному напрямку, чим своїми діями порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілям спричинено механічні пошкодження, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Зазначена постанова набрала законної сили, а згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, обставини щодо протиправної поведінки ОСОБА_1 та наявності причинного зв`язку між завданими збитками та протиправними діями відповідачки не підлягають доказуванню.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача щодо відшкодування збитків, спричинених пошкодженням автомобіля та витрат на евакуацію транспортного засобу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Посилання апелянтки на недоведеність позивачкою вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із евакуацією транспортного засобу є голослівними, оскільки доведеними є обставина евакуації пошкодженого автомобіля з місця ДТП (автодороги М-30 «Стрий-Ізварине» Хмельницького району Хмельницької області) до місця проживання ОСОБА_2 (Черкаська область) та факт оплати за послуги з евакуації такого транспортного засобу, що підтверджується копією квитанції №003218 від 20.09.2022 на суму 31000 грн та копію акта виконаних робіт від 30.09.2022 (а.с.11, 11 зворот.). Доказів того, що оплата за евакуації ТЗ була проведена не ОСОБА_2 відповідачкою ОСОБА_1 надано не було. 
Отже, що заявлені ОСОБА_2 вимоги про відшкодування витрат на евакуацію автомобіля з місяця ДТП до місця її проживання мають причинно-наслідковий зв`язок зі збитками, завданими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та не могли бути заявлені до ПАТ «СК «Перша», оскільки розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, тому районний суд прийшов до вірного висновку, що ці витрати підлягають стягненню з винуватця ДТП, а саме ОСОБА_1 .
Щодо аргументів апеляційної скарги про незаконність судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди, апеляційний суд виходить з наступного.
Так, статтею 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до статті 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий (фізична особа) зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку, що у страховика виникає обов`язок відшкодувати моральну шкоду, передбачену статтею 26-1 Закону № 1961-IV лише у разі проведення потерпілому страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі поданої ним заяви, та у розмірі 5 % саме від такої страхової виплати, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю. У разі не проведення страховиком потерпілому страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, в такого страховика не виникає обв`язку щодо відшкодування моральної шкоди, передбаченої положеннями статті 26-1 Закону № 1961-IV.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV».
Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».
Встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 є винуватцем ДТП, в результаті якої ОСОБА_2 було пошкоджено належне її майно, що в свою чергу спричинило порушення звичайного ритму життя позивачки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що така шкода повинна бути відшкодованою саме винуватцем ДТП, з підстав, передбачених статтею 23 ЦК України, співмірно, відповідно до встановлених обставин справи. І стягуючи моральну шкоду в розмірі 5000 грн, районний суд врахував обставини справи, вимоги розумності та справедливості і вірно вважав, що такий розмір не призводить до збагачення позивачки і не може вважатися непомірним для ОСОБА_1 . А доказів зворотного останньою в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не надано.
Відтак, доводи апеляційної скарги відповідачки на судове рішення від 02 листопада 2023 року не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо оскаржуваного додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, апеляційний суд зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Апеляційним судом встановлено, що 13.01.2023 між адвокатом Черниченко Є.М. (далі - адвокат) та ОСОБА_2 (далі - Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги № 002/23-ц (далі - Договір).
Відповідно до пункту 2.1.1. розділу 2 Договору за цим Договором Адвокат надає необхідну правову допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 2.1.1. розділу 2 цього Договору передбачено, що адвокат спрямовує свої дії на захист прав та законних інтересів Клієнта, не може чинити будь-яких дій на його шкоду. 
Згідно з пунктом 3.1. розділу 3 сторони визначили, що за виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар з розрахунку не менше 2000 грн за годину роботи адвоката та погоджується у Додатковій угоді (додатку № 1) до даного Договору. 
Пунктом 3.2. розділу 3 визначено, що порядок сплати клієнтом гонорару адвокату та відповідальність клієнта визначається при погодженні сторонами гонорару у Додатках до даного Договору. 
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди до договору № 002/23-ц про надання правової допомоги від 13.01.2023 від 08 листопада 2023 року, клієнт, після фактичного отримання коштів від відповідачів, зобов`язується сплатити на користь адвоката гонорар, розмір якого не може перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. В період підписання договору з Адвокатом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481 грн. Отже максимальний розмір оплати роботи адвоката може становити 2481 грн за годину роботи. Сторони погоджують вартість години роботи Адвоката в розмірі 2000 грн. Дана сума не перевищує прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 2 додаткової угоди, визначено, що сторони домовилися, що адвокат здійснює (здійснив): п.п. 1 консультація клієнта щодо порядку, строків та розміру відшкодування, який можливо отримати від відповідачів 0,5 год – 1000 грн; п.п. 2 здійснення підготовчих заходів для визначення суми відшкодування, яке можна отримати з урахуванням здійснення виплат 0,2 год – 400 грн; п.п. 3 підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог, шляхом подання адвокатських запитів про витребування доказів зокрема: витребування постанови про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП; витребування матеріалів страхової справи з ПАТ «СК «Перша» з метою встановлення завданого збитку; аналіз судової практики 2 год – 4000 грн; п.п. 4 підготовка та подання позовної заяви в суд, а саме: визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; складання розрахунку судових витрат, які були понесені; написання позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів на підтвердження позовних вимог; направлення позовної заяви та додатків до суду 2,5 год - 5000 грн; п.п. 5 судовий розгляд справи (19.09.2023, 09.10.2023) 1 год – 2000 грн. Загальна вартість послуг складає 12400 грн.
Відповідно до пункту 3 додаткової угоди сторони домовилися, що оплата послуг адвоката проводиться після фактичного отримання коштів від відповідачів. 
Пунктом 2 акту приймання-передачі наданих послуг до договору № 002/23-ц про надання правової допомоги від 13.01.2023 встановлено, що загальна вартість наданих послуг на стадії розгляду справи в суді першої інстанції становить 12400 грн.
Підписанням даного Акту сторони підтверджують, що адвокат надав клієнту визначені послуги, а останній прийняв їх та зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 12400 грн, після фактичного отримання коштів від відповідачів (пункт 3 акту приймання-передачі).
Враховуючи, що представником ОСОБА_2 ОСОБА_5 надано належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12400 грн, суд першої інстанції правомірно постановив додаткове рішення про стягнення таких витрат з позивачки на користь відповідача.
Апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги про не надання представником ОСОБА_2 відповідної заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів та не подання доказів понесених витрат спростовуються матеріалами справи, оскільки при подачі позовної заяви представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 просив, крім іншого, стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн, разом з цим подав до суду заяву про відшкодування судових витрат після ухвалення рішення суду у справі (а.с. 1-4, 143-150).
Колегія суддів, з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів надання адвокатом Черниченко Є.М. позивачці ОСОБА_2 професійної правничої допомоги, відповідно до вимог статей 137,141 ЦПК України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу адвокатом є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заявлені вимоги судом обґрунтовано задоволено в розмірі 12400 грн.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 фактично зводяться до її незгоди з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору та стягнення судових витрат. 
Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування судових рішень в оскаржуваній частині, судом першої інстанції не допущено. 
Судові рішення в оскаржуваній частині ґрунтуються на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційних скарг для їх скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , поданих в її інтересах адвокатом Савченко Оксаною Володимирівною залишити без задоволення.
Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року щодо відповідача ОСОБА_1 та додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 13 лютого 2024 року.

Судді                                                                 А.П. Корніюк

                                                                       А.М. Костенко

       І.В. П`єнта