ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року	Львів	Справа № 460/9696/23 пров. № А/857/15185/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №460/9696/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя в 1-й інстанції – Нор У. М.,
час ухвалення рішення – 24.07.2023 року, 
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 24.07.2023 року,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 23 листопада 2022 року №172850017304 “Про відмову у призначенні пенсії”, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років як працівнику інженерно-технічного складу авіації відповідно до п. “в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, зарахувавши до спеціального стажу роботи – вислуги років періоди роботи з 20 березня 1989 року по 19 березня 2013 року, зобов`язати призначити з 14 листопада 2022 року пенсію за вислугу років відповідно до п.“в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, зарахувавши до спеціального стажу роботи (вислуги років) працівника інженерно-технічного складу авіації періоди його роботи з 20 березня 1989 року по 19 березня 2013 року та виплату заборгованості, яка виникне у зв`язку з цим.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23 листопада 2022 року №172850017304 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу за Переліком посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 період навчання з 01 вересня 1984 року по 28 січня 1989 року, періоди його роботи: з 20 березня 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 червня 1989 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 31 січня 1995 року, з 01 лютого 1995 року по 31 грудня 1999 року та з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. “в” ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням висновків суду, викладеними у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що страховий стаж позивача на момент звернення становить 29 років 04 місяці 25 днів, пільговий стаж відсутній. Зазначає, що підстав для зарахування до страхового стажу по уточнюючих довідках від 02 серпня 2022 року №200 (з 20.03.1989 по 31.12.1999) та від 10 серпня 2022 року №34 (з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року) немає, оскільки в цих довідках та актах перевірки не зазначений характер робіт і відсутні відомості про безпосередню зайнятість повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванні повітряних суден, що передбачено Переліком посад і робіт інженерно- технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 21 липня 1992 №418. Крім того, пенсійним органом не враховано до спеціального стажу період з 01 січня 2000 року по 13 липня 2004 року, оскільки відсутня довідка яка підтверджує зайнятість на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років. Таким чином, у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж роботи, який надає право на пенсію за вислугу років, що визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “в” ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Дана заява зареєстрована №10521.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23 листопада 2022 року №172850017304 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Зі змісту цього рішення вбачається, що страховий особи становить 29 років 04 місяці 25 днів. За доданими документами неможливо зарахувати спеціальний стаж по уточнюючих довідках від 02 серпня 2022 року №200 (з 20.03.1989 по 31.12.1999) та від 10 серпня 2022 року №34 (з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року), оскільки в цих довідках та актах перевірки не зазначений характер робіт і відсутні відомості про безпосередню зайнятість повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден, що передбачено Переліком посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418. Не зараховано до спеціального стажу період з 01 січня 2000 року по 13 липня 2004 року, оскільки відсутня довідка, яка підтверджує зайнятість на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років.
Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся у суд з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за вислугу років відповідно до п."в" ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки долученими до матеріалів справи доказами підтверджується трудовий стаж позивача у системі цивільної авіації повний робочий день у періоди: з 20 березня 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 червня 1989 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 31 січня 1995 року, з 01 лютого 1995 року по 31 грудня 1999 року та з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року. Крім того, період навчання в Славянському авіаційно-технічному училищі цивільної авіації з 1984 по 1989 рік також повинен бути врахований до його спеціального стажу (вислуги років), а тому з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням висновків суду.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.51 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
За змістом ст.52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Пункт “в” ст.54 Закону №1788-XII передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
У той же час, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України “Про Конституційний Суд України” від 13 липня 2017 року №2136-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
“…в) інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;
жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах….”.
Перелік професій і посад окремих категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Згідно із вищезазначеним Переліком право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, авіаційні техніки (механіки, мотористи) всіх найменувань.
Право на пенсію за вислугу років мають зазначені в цьому Переліку працівники, які безпосередньо зайняті повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден (крім працівників, зайнятих на зазначених роботах поза аеродромними умовами в спеціально обладнаних приміщеннях) на підприємствах, в об`єднаннях, льотно-випробних (контрольно-випробних) підрозділах військових частин і підприємств системи Міністерства оборони, МВС і КДБ колишнього Союзу РСР, Міністерства Оборони, МВС і СНБ України (вільнонайманий склад), науково-дослідних та авіаційно-спортивних організаціях, а також у льотних і навчально-льотних загонах навчальних закладів авіації.
Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджується довідками, виданими відповідними підприємствами, об`єднаннями й організаціями.
Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з записами у дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 позивача від 20 квітня 2010 року: загальний стаж роботи до влаштування в Акціонерне товариство закритого типу “Центр ділової авіації” 20 років 10 місяців 13 днів (довідка №1221 від 16.06.2010); 01 вересня 1983 року прийнятий на посаду слюсаря автотранспортного цеху в Елітно-насінневий радгосп “Шевченківський” (наказ №547 від 01.09.1983); 15 серпня 1984 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку зі вступом до навчального закладу ст.38 КЗпП України (наказ №514 від 15.08.1984); 01 вересня 1984 року навчання в Слов`янському авіаційно-технічному училищі цивільної авіації 1984-1989 рік (диплом НОМЕР_2 ); 20 березня 1989 року прийнятий на посаду авіатехніка по планеру і двигунах в Рівненський об`єднаний авіазагін (наказ №29/л від 21.03.1989); 02 червня 1989 року переведений на посаду авіаційного техніка (наказ №55л від 02.06.1989); 13 липня 2004 року звільнений з роботи за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України (наказ №50к від 13.07.2004); 14 липня 2004 року прийняти на посаду авіаційного техніка в Акціонерне товариство закритого типу “Центр ділової авіації” (наказ №к-20 від 14.07.2004); Акціонерне товариство закритого типу “Центр ділової авіації” з 23 лютого 2011 року перейменовано в Приватне акціонерне товариство “Центр ділової авіації” (наказ №24/1 від 23.02.2011); 19 березня 2013 року звільнений з роботи за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України (наказ №к-20 від 19.03.2013) (а.с. 10-11).
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що посади зазначені у трудовій книжці позивача віднесені до Переліку посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Матеріалами справи стверджується, що Наказом Обласного комунального підприємства “Міжнародний аеропорт Рівне” від 02 серпня 2022 року №9-ОД внесено зміни до наказу від 21.03.1989 №29/л та викладено п.2 у наступні редакції: ОСОБА_1 курсанта випускника Славянського авіаційно-технічного училища ЦА, прибувшого в Рівненській ОАЗ згідно з планом персонального розприділення, прийняти на роботу в АТБ Рівненського аеропорту авіамеханіком 3 розряду по планеру та двигунах з оплатою по годинному окладу 73 коп. за годину з 20 березня 1989 року. Підстава: посвідчення ОСОБА_2 від 01.02.1989 №02/27 (а.с. 13).
Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, довідками Обласного комунального підприємства “Міжнародний аеропорт Рівне” від 02 серпня 2022 року №199, від 01 вересня 2022 року №234 підтверджується фактично відпрацьований час робітника, ОСОБА_1 , авіаційного техніка по ТО літака та двигуна за 01 січня 1991 року по 31 грудня 1999 року.
Періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці позивача підтверджуються також довідками про заробітну плату для обчислення пенсії, виданими Обласним комунальним підприємством “Міжнародний аеропорт Рівне” від 31 січня 2022 року №70 за 1989-1995 роки та від 02 серпня 2022 року №198 за 1995-1999 роки.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Обласним комунальним підприємством “Міжнародний аеропорт Рівне” від 02 серпня 2022 року №200 ОСОБА_1 працював повний робочий день в Рівненському об`єднаному авіазагоні Українського управління цивільної авіації в період з:
- 20 березня 1989 року по 01 червня 1989 року на посаді авіаційного механіка по планеру та двигунах 3 розряду;
- 01 червня 1989 року по 31 березня 1994 року на посаді авіаційного техніка по планеру та двигунах 4 розряду; 
-  01 квітня 1994 року по 31 січня 1995 року на посаді авіаційного техніка по планеру та двигунах 4 розряду в рівненському регіональному відділені авіакомпанії застосування авіації у народному господарстві (РРВ АК ЗАНГ); 
- 01 лютого 1995 року був прийняти на роботу за переводом до Державного Рівненського авіаційного підприємства “Універсал-Авіа” та продовжував працювати на даній посаді по 31 грудня 1999 року (включно).
У цій довідці також зазначено, що дана особа виконувала роботи по оперативному та періодичному технічному обслуговуванню повітряних суден. Дані посади працівників інженерно-технічного складу авіації передбачені переліком посад і робіт, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що дає право на пенсію за вислугою років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.
Загальний трудовий стаж у системі цивільної авіації станом на 31 грудня 1999 року становить 10 років 9 місяців 12 днів (а.с. 15-16).
Крім того, у матеріалах справи міститься архівна довідка Комунальної установи “Трудовий архів Рівненської міської ради” від 05 серпня 2022 року №1312/04-02, зі змісту якої вбачається, що позивач працював авіатехніком у ВАТ “Рівненська авіакомпанія “Універсал-Авіа”. У цій довідці також зазначено кількість відпрацьованих годин за 2000-2004 роки.
Як вбачається зі змісту довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Акціонерним товариством “Центр ділової авіації” від 10 серпня 2022 року №34 ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день в Акціонерному товаристві закритого типу “Центр ділової авіації” в період з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року на посаді авіаційного техніка з планеру та двигунів. Дана особа виконувала роботи по оперативному та періодичному технічному обслуговуванню повітряних суден. Дані посади працівників інженерно-технічного складу авіації передбачені переліком посад і робіт, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що дає право на пенсію за вислугою років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418. Загальний трудовий стаж у системі цивільної авіації за вказаний вище період роботи становить 08 років 08 місяців 05 днів (а.с.19).
Колегія суддів зазначає, що зміст вказаних довідок свідчить про те, що такі довідки видані на основі первинних документів. Зазначені довідки містять інформацію про те, що посада працівника інженерно-технічного складу авіації передбачена переліком посад і робіт, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що дає право на пенсію за вислугою років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418. Крім того, такі довідки підписані керівником підприємства та головним бухгалтером, на них проставлено печатку підприємства та містять адресу місцезнаходження підприємства.
Колегія суддів зазначає, що будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності), відповідач не навів. 
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані обставини підтверджують зайнятість ОСОБА_1 повний робочий день на роботі, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, у періоди з 20 березня 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 червня 1989 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 31 січня 1995 року, з 01 лютого 1995 року по 31 грудня 1999 року та з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року, а тому  пенсійним органом протиправно не враховано вказані періоди до пільгового стажу позивача.
Крім того, відповідно до ст.38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, зі змісту диплому НОМЕР_2 вбачається, що позивач з 1984 по 1989 рік навчався Славянському авіаційно-технічному училищі цивільної авіації (період навчання з 01 вересня 1984 року по 28 січня 1989 року врахований відповідачем до загального страхового стажу); відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 та наказу від 02 серпня 2022 року №9-ОД останній був прийнятий на посаду авіамеханіка по планеру і двигунах з 20 березня 1989 року, а тому період навчання позивача у Славянському авіаційно-технічному училищі цивільної авіації повинен бути врахований до його спеціального стажу (вислуги років).
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за вислугу років відповідно до п."в" ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки долученими до матеріалів справи доказами підтверджується трудовий стаж позивача у системі цивільної авіації повний робочий день у періоди: з 20 березня 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 червня 1989 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 31 січня 1995 року, з 01 лютого 1995 року по 31 грудня 1999 року та з 14 липня 2004 року по 19 березня 2013 року. Крім того, період навчання в Славянському авіаційно-технічному училищі цивільної авіації з 1984 по 1989 рік також повинен бути врахований до його спеціального стажу (вислуги років), а тому з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням висновків суду.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №460/9696/23 в решті позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №460/9696/23 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
  
Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 16 січня 2024 року.