Справа № 308/9423/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       19 грудня 2023 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого - Джуги С.Д.
суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В. 
з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2023 року у складі судді Дергачової Н.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання іпотеки припиненою,- 
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в якому просив суд: визнати припиненою іпотеку, згідно договору іпотеки, посвідченого 21.09.2006 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д за р. № 1558, з наступними змінами та доповненнями, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) та ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 ) та вирішити питання сплаченого судового збору.
В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.
17.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № MKY7GA00000010, згідно якого було надано кредитні кошти у розмірі 51500 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2010 року.
Згідно п. 5.1 договору, сторони погодили що договорі набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за цим договором.
11.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № MKY7GA00000010 від 17.05.2006 року, згідно якої було збільшено суму кредиту до розміру - 63381, 19 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.05.2016 року включно.
10.11.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № MKY7GA00000010 від 17.05.2006 року згідно умов якої (пункт 8.1 Договору) було збільшено суму кредиту до розміру - 74688 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,99 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.11.2018 року включно.
З метою виконання забезпечення зобов`язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 21.09.2006 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д за р. № 1558, згідно якого ОСОБА_1 , передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 226,00 кв. м., житловою площею 49, 60 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 28 Іпотечного договору, сторони погодили термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додаткам до нього.
03.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду (правочин) №1 про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки в 21.09.2006 року за р.№1558 у відповідності до якої сторони зазначили, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання за кредитними договором у розмірі - 63 381,19 дол. США в строк до 13.05.2016 року включно.
Згідно п. 3 вказаної угоди , пункт 9 договору іпотеки викласти в наступній редакції, сторони визначили що вартість предмету іпотеки складає 404 000 (чотириста чотири тисячі) гривень 00 коп.
16.12.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду (правочин) №1 про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 21.09.2006 року за р. № 1558, у відповідності до якої сторони зазначили, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі - 74688,09 дол. США в строк до 18.11.2018року включно.
Таким чином на підставі укладеного кредитного договору, договору іпотеки та додаткових угод до нього позивач вважає, що сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту а отже і дії договору 18.11.2018 року включно.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року по справі 308/11448/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2018 року в частині задоволення позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і в задоволенні цієї вимоги відмовлено. Вказане судове рішення в касаційному порядку не переглядалось.
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зареєстрував право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , шляхом іпотечного застереження на підставі рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова О.В. від 01.10.2016 за індексним номером: 31665735.
ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення в судовому порядку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року №308/6675/18 уточнений позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Ухвалено захистити право власності ОСОБА_1 на житлову квартиру АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1042805021248) шляхом припинення права власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», скасувавши рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова Олександра Вікторовича від 01.10.2016 за індексним номером: 31665735.
Вказане рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року №308/6675/18 набуло законної сили на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, якою у відкритті провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року відмовлено.
Таким чином, на підставі вказаного судового рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року скасовано реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, внаслідок чого Позивач поновив своє право власності в державному реєстрі, а нерухоме майно обтяжено забороною та іпотекою. Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою №304003590 від 01,07.2022 року. В подальшому ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою про стягнення 14 677,41 дол. США що еквівалентно 393 794,91 грн. заборгованості за Кредитним договором № MKY7GA00000010,
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2019 року по справі № 308/7785/19 (головуючий суддя Іванов А.П.) у задоволенні позовної заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 25.08.2016 по 19.04.2019 у сумі 14677,41 доларів США за кредитним договором №MKY7GA00000010 від 17.05.2006 залишене без задоволення. Вказане рішення суду не переглядалось в апеляційному поряду та набуло законної сили - 25.05.2021.
Таким чином позивач вважає, що на момент розгляду даної справи, у ОСОБА_1 відсутнє натуральне зобов`язання по кредитному договору, яке підтверджено судовим рішенням.
ПАТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, та набув право власності на житлову квартиру АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1042805021248), в силу до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», а зобов`язання за кредитним договором припинилось. Таким чином, якщо в іпотеку було передано один предмет нерухомого майна, то після завершення позасудового звернення стягнення, як то набуття права власності чи реалізація предмету іпотеки від свого імені, кредитор втрачає право вимагати у боржника сплати решти боргу.
Таким чином задоволення вимог кредитором на підставі іпотечного застереження в силу ч.4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» призвело до припинення зобов`язання за кредитним договором. Тому наявність будь-якої з цих підстав, внаслідок якої припиняється зобов`язання за кредитним договором, автоматично має призводити до припинення іпотеки як похідного зобов`язання.
З огляду на зазначені обставини, позивач вважає, враховуючи втрату ПАТ КБ «Приватбанк» права вимоги до позичальника (направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, ухваленням рішення суду про відмову узаконенні позову про звернення стягнення/стягненням боргу, набуття предмету іпотеки у власність та подальшого скасування реєстрації), в силу пункту 1 частини 1 статті 593 ЦК України та частини 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека)припинилося у зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою (аналогічний правовий висновок відображено в Постанові ВП ВС від 17.04.2018 року №522/407/15, реєстраційний номер рішення: 73469649).
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування поданого позову, не надав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 , представник апелянта ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання іпотеки припиненою.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що 17.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № MKY7GA00000010, згідно якого було надано кредитні кошти у розмірі 51500 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2010 року.
Згідно п. 5.1 договору, сторони погодили що договорі набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за цим договором.
11.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № MKY7GA00000010 від 17.05.2006 року, згідно якої було збільшено суму кредиту до розміру - 63381, 19 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.05.2016 року включно.
10.11.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № MKY7GA00000010 від 17.05.2006 року згідно умов якої (пункт 8.1 Договору) було збільшено суму кредиту до розміру - 74688 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,99 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.11.2018 року включно.
З метою виконання забезпечення зобов`язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 21.09.2006 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д за р. № 1558, згідно якого ОСОБА_1 , передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 226,00 кв. м., житловою площею 49, 60 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 28 Іпотечного договору, сторони погодили термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додаткам до нього.
03.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду (правочин) №1 про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки в 21.09.2006 року за р.№1558 у відповідності до якої сторони зазначили, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання за кредитними договором у розмірі - 63 381,19 дол. США в строк до 13.05.2016 року включно.
Згідно п. 3 вказаної угоди, пункт 9 договору іпотеки викласти в наступній редакції, сторони визначили що вартість предмету іпотеки складає 404 000 (чотириста чотири тисячі) гривень 00 коп.
16.12.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду (правочин) №1 про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 21.09.2006 року за р. № 1558, у відповідності до якої сторони зазначили, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі - 74688,09 дол. США в строк до 18.11.2018року включно.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року по справі 308/11448/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2018 року в частині задоволення позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і в задоволенні цієї вимоги відмовлено. Вказане судове рішення в касаційному порядку не переглядалось.
В подальшому ПАТ КБ «Приватбанк» зареєстрував право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , шляхом іпотечного застереження на підставі рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова О.В. від 01.10.2016 за індексним номером: 31665735.
ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення в судовому порядку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року №308/6675/18 уточнений позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Ухвалено захистити право власності ОСОБА_1 на житлову квартиру АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1042805021248) шляхом припинення права власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», скасувавши рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова Олександра Вікторовича від 01.10.2016 за індексним номером: 31665735.
Вказане рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року №308/6675/18 набуло законної сили на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, якою у відкритті провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року відмовлено.
В подальшому КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, і рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2019 року по справі № 308/7785/19 у задоволенні позовної заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 25.08.2016 по 19.04.2019 у сумі 14677,41 доларів США за кредитним договором №MKY7GA00000010 від 17.05.2006 залишене без задоволення. Вказане рішення суду не переглядалось в апеляційному поряду та набуло законної сили - 25.05.2021.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч.1,ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Правила припинення зобов`язання передбачені в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 
Зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України), переданням відступного (ст.600 ЦК України), зарахуванням (ст.601 ЦК України), за домовленістю сторін (ст.604 ЦК України), прощенням боргу (ст.605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦК України), неможливістю виконання (ст.607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (ст.ст. 608,609 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку»(Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. (ч.5 ст.3 Закону)

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється з інших підстав, передбачених цим Законом.

Аналіз вищенаведених норм права та положень Закону свідчить про те, що іпотека як забезпечувальне зобов`язання є похідним від основного зобов`язання, за загальним правилом виникає з моменту проведення її державної реєстрації у Державному реєстрі прав та є дійсною до моменту припинення основного зобов`язання у встановленому законом порядку, зокрема, виконанням, проведеним належним чином, або до закінчення строку дії іпотечного договору. 

Судом першої інстанції правильно встановлено, що основне зобов`язання за кредитним договором позивачем не виконано, заборгованість не кредитним договором не погашена. Також іпотекодержатель (банк) у передбачений законом спосіб не набув право власності на предмет іпотеки, оскільки рішенням суду від 26.08.2021 року у справі № 308/11448/14-ц, яке набрало законної сили, відмовлено банку у зверненні стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 через обрання неналежного способу захисту, а рішенням суду від 11.02.2021 року у справі № 308/6675/18, яке набрало законної сили, припинено право власності банку на предмет іпотеки, яке було здійснено за банком на підставі рішення приватного нотаріуса Парамовнова О.В. від 01.10.2016 року. Тобто, предмет іпотеки - квартира повернута позивачеві і знаходиться у його власності, а банк (іпотекодержатель) не набув на неї право власності, та не позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для припинення основного зобов`язання та відповідно визнання припиненою іпотеки з цієї підстави.

Судом першої інстанції також обґрунтовано не взято до уваги доводи позивача щодо припинення іпотеки внаслідок закінчення строку іпотечного договору, і з ними повністю погоджується колегія суддів.
Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № МКY7GА00000010 від 17.05.2006 року ОСОБА_1 отримав 10.11.2008 року кредит у розмірі 74688 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,88 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.11.2018 року.
При цьому сторони не визначили строк дії іпотечного договору, а у п. 28 Іпотечного договору сторони визначили, що термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всім додатковим угодам до нього.
Суд першої інстанції правильно вказав, що строк дії договору, за яким виникло основне зобов`язання - кредитне, чи строк повернення коштів за ним не є строком дії іпотечного договору, а тому його настання не тягне за собою передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку» наслідків. Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору, тому відсутні підстави для припинення іпотеки з цієї підстави.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для припинення іпотеки за укладеним іпотечним договором і правомірно відмовив у заявленому позові. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються не неправильному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. 

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2023 року . 
Головуючий: 
Судді: