ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 грудня 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/11514/23 
Номер провадження 22-ц/816/2295/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянув у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2023 року у складі судді Бичкова І.Г., ухваленого в м. Суми, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»  про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Супруна Д.В., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 15 червня 2020 року працював в Акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг» (далі по тексту – АТ «СМНВО – Інжиніринг») та був звільнений 29 листопада 2022 року за згодою сторін (ст. 36 КЗпП України). Відповідачем при звільненні не була виплачена йому заборгованість по заробітній платі, в сумі 31551 грн 28 коп. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року, яким з відповідача на його користь була стягнута заборгованість із заробітної плати, було виконано в примусовому порядку, присуджений до стягнення розмір заборгованості був перерахований приватним виконавцем 28 липня 2023 року. 
Просив стягнути з АТ «СМНВО – Інжиніринг» 53911 грн 99 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. 
Стягнуто з АТ «СМНВО – Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2022 року по 28 липня 2023 року включно в розмірі 53911 грн 99 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків в обов`язкових платежів. 
Будучи незгодним із судовим рішенням, АТ «СМНВО – Інжиніринг» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що підлягає врахуванню наказ №82 від 07 жовтня 2022 року, яким у для всіх працівників товариства встановлено режим неповного робочого часу, а саме дводенний робочий тиждень з робочими днями : понеділок, вівторок та середа, а також наказ від 26 грудня 2022 року №105 (зі змінами, внесеними наказом №1 від 04 січня 2023 року, яким для всіх працівників АТ встановлено наступні робочі дні в січні 2023: 16, 17, 18, 23, 24, 25, 30 та 31 січня. 
Посилаючись на те, що в межах визначеного ст. 117 КЗпП України строку (що не перевищує шість місяців), а саме з 30 листопада 2022 року до 29 травня 2023 року 72 робочих дні, а також беручи до уваги розмір середньоденної заробітної плати позивача, що становить 311 грн 63 коп., розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить становить 22437 грн 36 коп. 
На переконання заявника апеляційної скарги, при визначенні розміру середнього заробітку, за час затримки розрахунку при звільненні, підлягав врахуванню також принцип справедливості та співмірності.
Крім того, наголошує на тому, що затримка виплати заробітної плати позивачу виникла не з вини товариства, що підтверджується листом Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, постановою прокурора Окружної прокуратури м. Суми від 14 квітня 202 року, якою визнано товариство потерпілим у кримінальному провадженні за фактом вчинення обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до зруйнування будівель та споруд АТ «СМНВО – Інжиніринг» по АДРЕСА_1 , та сертифікатами Торгово-промислової палати від 30 листопада 2022 року, 24 січня 2023 року та від 13 лютого 2023 року. 
Посилаючись на те, що порушення строків виплати позивачу заробітної плати виникла внаслідок дії обставин непереборної сили – військової агресії рф проти України, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», товариство звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. 
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу, в установлений апеляційним судом строк подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 з 15 червня 2020 року і до 29 листопада 2022 року працював в АТ «СМНВО – Інжиніринг» (а.с . 7). 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року у справі №592/1615/23 з АТ «СМНВО – Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 7956 грн 04 коп. (а.с. 8). Судом було встановлено, що станом на грудень 2022 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становила 31551 грн 28 коп., з яких 23595 грн 24 коп. було стягнуто з АТ «СМНВО – Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2022 року у справі №592/8794/22. 
Заборгованість за виконавчим листом №592/1615/22, виданим 21 червня 2023 року перерахована ОСОБА_1 в сумі 7956 грн 04 коп. за платіжним дорученням №14573 від 28 липня 2023 року (а.с. 9). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав доведеним на доказах існування на день звільнення позивача заборгованості з виплати заробітної плати, що була виплачена 28 липня 2023 року, а тому вважав, що є підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.
Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже, строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Ураховуючи зазначені положення законодавства України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18).
Судом першої інстанції встановлено та не спростовується сторонами, що при звільненні позивача не був проведений з ним повний розрахунок, борг був виплачений в межах виконавчого провадження 28 липня 2023 року.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції в повній мірі не врахував надані відповідачем докази на спростування вини товариства у невиплаті позивачу заробітної плати. 
Також, судом першої інстанції не були застосовані норми ст. 117 КЗпП України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, що набрала чинності 19 липня 2022 року, якою визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. 
Так, ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.
Відповідно до ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року, справа № 905/857/19, провадження № 12-56гс21, зазначила, що заробітна плата не є відповідальністю в розумінні ст. 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).
Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.
Із викладеного вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».
Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 82 ЦПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.
Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11 квітня 1980 року). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідно обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання.
Із урахуванням положень ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.
Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року (а.с. 39).
Постановою прокурора Окружної прокуратури міста Суми Левченка А. від 14 квітня 2022 року визнано АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» потерпілим у кримінальному провадженні № 42022202510000032 від 05 березня 2022 року за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та віддання наказів про вчинення таких дій, що полягали у вчиненні обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до зруйнування будівель і споруд АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» по пр-ту Курському, 30, м. Суми (а.с. 22).
30 листопада 2022 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Визначено період дії форс мажорних обставин: дата настання - 24 лютого 2022 року; дата закінчення – тривають на 30 листопада 2022 року (а.с. 23-24).
24 січня 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021. Визначено період дії форс мажорних обставин: дата настання - 24 лютого 2022 року; дата закінчення – тривають на 24 січня 2023 року (а.с. 25).
13 лютого 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0741, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по контракту №104/2113050-051.01.5635 від 19 травня 2021 року. Визначено період дії форс мажорних обставин: дата настання - 24 лютого 2022 року; дата закінчення – тривають на 13 лютого 2023 року (а.с. 26).
Таким чином, наданими відповідачем доказами встановлено, що в наслідок збройної агресії рф підприємство зазнало майнових втрат, його майно було пошкоджено, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що невиконання зобов`язання з невиплати позивачу заробітної плати у період 30 листопада 2022 року до 13 лютого 2023 року включно відбулося внаслідок дії обставин непереборної сили, що в силу частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням за вказаний період. 
Натомість, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування у відповідача форс мажорних обставин, які перешкоджали товариству виплати заробітної плати за період з 14 лютого 2023 року. 
За таких обставин, беручи до уваги встановлений розмір середньоденної заробітної плати позивача – 311 грн 63 коп., у межах шести місяців невиконання відповідачем зобов`язань, а саме з 14 лютого 2023 року до 30 травня 2023 року включно, розмір середнього заробітку становить 23683 грн 88 коп. (76 робочих днів * 311 грн 63 коп.).
Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, а також те, що в наслідок бойових дій підприємство зазнало пошкоджень, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України до 7000 грн 00 коп.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про запровадження для всіх працівників товариства неповного робочого тижня, адже належних та допустимих доказів на їх підтвердження до суду першої інстанції відповідачем надано не було. 
Долучені до апеляційної скарги накази від 07 жовтня 2022 року №82, від 26 грудня 2022 року №105 та від 04 січня 2023 року №1 колегія суддів не бере до увагу, адже відповідачем не було наведено причин, які перешкоджали подати такі докази у визначені ст. 83 ЦПК України, зважаючи на те, що ці накази перебували в розпорядженні товариства. 
Таким чином, на підставі п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з АТ «СМНВО – Інжиніринг» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 лютого 2023 року до 30 травня 2023 року в сумі 7000 грн 00 коп., з послідуючим відрахуванням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів. 
За змістом ч.ч. 1, 9 та 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що спір виник в наслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в порушенні норм трудового законодавства відносно позивача, а тому судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, від сплати якого позивачу було відстрочено, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. 
Понесені відповідачем судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду належить покласти саме на відповідача та підстав для їх розподілу між сторонами не вбачається. 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» задовольнити частково. 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позов  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 лютого 2023 року до 30 травня 2023 року в сумі 7000 гривень 00 копійок, з послідуючим відрахуванням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова