УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/2127/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський А. М. 
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,
розглянувши у письмовому провадженні у м. Житомирі  цивільну справу № 276/2127/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М. у смт. Хорошеві,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі Товариство, ТОВ «Юніт Капітал», позивач) звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь 43683,36 грн заборгованості за кредитним договором № 467824778, судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивувались тим, що 11.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 467824778 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 467824778 від 11.12.2020. 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №467824778 від 11.12.2020. 
В подальшому, 06.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 02/06102023.
Відповідно до Реєстру боржників від 06.10.2023 до Договору факторингу № 02/06102023 від 06.10.2023, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 43 683,36 грн, з яких 13 090,22 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 593,14 грн - сума заборгованості за відсотками.
Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В свою чергу, Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.

Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, за таких обставин, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством за кредитним договором № 467824778 від 11.12.2020. 
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 467824778 від 11.12.2020 в сумі 15 334,22 грн та вирішено питання розподілу судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково визначив, що він підписував кредитний договір за яким провадиться стягнення грошових коштів. Зазначає, що він його не підписував, ні в який спосіб, ні за допомогою електронного підпису, ні в інший спосіб, що підтверджується матеріалами справи.
Зазначає, що позивач не надає до позову виписку з рахунку про рух грошових коштів, так як в такому разі стало б очевидним, що в нього відсутня будь-яка заборгованість перед ним. Крім того, з позовної заяви не зрозуміло, як позивач розраховує суму заборгованості за відсотками, за який період. Фактично позивач не забезпечив доказами обставини по справі та крім того не обґрунтував розмір заборгованості мотивованим розрахунком із математичними формулами. Таким чином вказана позивачем сума заборгованості не відповідає дійсності і штучно завищена на декілька десятків тисяч гривень.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 13.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( ч.1 ст. 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі  сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивачем доведено факт укладання відповідачем з кредитодавцем кредитного договору №467824778 від 11.12.2020. 
Також, судом визначено розмір нарахованих процентів за користування кредитом у межах строку кредитування за період з 11.12.2020 по 10.01.2021, а доводи щодо нарахування процентів за кредитним договором після настання терміну повернення кредиту, суд відхилив, оскільки вказані умови договору суперечать положенням статей 1048, 1050 ЦК України та висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18).
Колегія апеляційного суду погоджується із таким висновком з огляду на наступне. 
Як встановлено судом, 11.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 467824778 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.31-33).
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 467824778 від 11.12.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №467824778 від 11.12.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 (а.с.51-53).
06.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 02/06102023 (а.с.9-12).
Відповідно до Реєстру боржників від 06.10.2023 до Договору факторингу № 02/06102023 від 06.10.2023, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача (а.с.13.
Згідно позовних вимог, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором згідно позовних вимог розмір заборгованості становить 43 683,36 грн, з яких 13090,22 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30593,14 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.13).
Позичальником 11.12.2020 о 6:37:14 підписано кредитний договір одноразовим ідентифікатором MNV5F4S6 (а.с.33 зв.).
Факт перерахування грошових коштів в розмірі 22 000,00 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується платіжним дорученням №043ddd248-ae54-4c65-9f73-a2fb4033d602 від 11.12.2020 (а.с.35).
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.
Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки позовні вимоги обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями із ОСОБА_1 , до позовної заяви долучено належні та допустимі докази погодження з ним всіх істотних умов договору, долучений розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                Судді