КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №761/20637/22                                      Головуючий у 1 інстанції: Волошин В.О.
Провадження №22-ц/824/860/2024                  Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
06 лютого 2024 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                           Олійника В.І., Сушко Л.П.,
при секретарі                                           Дуб С.І. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року позов залишено без задоволення.
В березні 2023 р. відповідач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 70 000,0 грн.
Свої вимоги обґрунтував тим, що ним виконано значний обсяг роботи та витрачено значний обсяг часу для складання відзиву на позовну заяву. Вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям реальності адвокатських витрат і розумності їхнього розміру. 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, яку сторона планує понести у зв`язку з розглядом зазначеної справи у розмірі 10 000,00 грн.
В решті заяви відмовлено.
 
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, 16 серпня 2023 року ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.
 
ОСОБА_1 просила скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду від 17 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити частково. Зменшити розмір судових витрат ОСОБА_2 на оплату правничої допомоги до 3000 грн.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що вважає додаткове рішення  незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а заявлена відповідачем сума для стягнення судових витрат на правничу допомогу є завищеною та необґрунтованою.
ОСОБА_2 просив скасувати  додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року в частині відмови у розподілі судових витрат скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви про стягнення з позивача на користь відповідача судових  витрат на професійну  правничу допомогу у розмірі 60 000 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про те, що до матеріалів справи не додано доказів фактично понесених стороною відповідача судових витрат.
Станом на день ухвалення додаткового рішення відповідачем оплачено послуги адвоката у розмірі 46500 грн, що підтверджується прибутковими касовими ордерами від 25.04.2024 № 72/10-1, від 01.05.2023 № 72/10-2, від 10.05.2023 № 72/10-3, від 21.05.2023 № 72/10-4.
12 жовтня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просить відмовити у задоволенні його апеляційної скарги.
У судовому засіданні адвокат Чиляєва І.А. представник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила її задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.   
Представник ОСОБА_1 адвокат Мусієнко О.І. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із проведенням слідчих дій за участю його клієнта. 
Доказів поважності причин його неявки в судовому засіданні ( копія ордеру, витяг з договору про надання правової допомоги іншому клієнту) до клопотання не надав.
Колегія суддів вислухавши думку інших учасників процесу клопотання залишила без задоволення і ухвалила слухати справу у відсутності представника ОСОБА_1 .  
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства  є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,   а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
 
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити                                   з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).
 
Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2022 р. між відповідачем та адвокатом Чиляєвою І.А. було укладено договір про надання правової допомоги №72/10.
20 березня 2023 р. між відповідачем та адвокатом Чиляєвою І.А. було підписано Звіт (акт) про виконані роботи №72/10.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
При цьому у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 13 березня 2020 року № 79, ордер серії АІ № 1292333 від 05 грудня 2022 року, відзив із зазначенням орієнтовного розрахунку витрат, додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № 72/10 від 08.11.22, звіт акт № 72/1- від 20.03.23 про надані послуги, докази направлення заяви про розподіл судових витрат з додатками позивачу від 03 липня 2020 року.
 
Враховуючи викладене колегія суддів з урахуванням заяви позивача про зменшення судових витрат приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.
В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача було подано договір про надання правової допомоги від 08 листопада 2022р. та Звіт (акт) про виконані роботи від 20 березня 2023р.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції з урахуванням категорії справи яка розглядалась визначив не відповідний розмір витрат на правничу допомогу включаючи  суму гонорару адвоката у  розмірі 10 000,0 грн.
На думку колегії суддів зазначену суму належить збільшити до 20 000 грн. Саме таку суму колегія суддів вважає співмірною з виконаною роботою адвоката відповідача   
 
Керуючись   ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року змінити в частині суми витрат на правову допомогу, виклавши резолютивну  частину в редакції цієї постанови.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.
Повний текст виготовлено 13 лютого 2024року.
 
Головуючий                                                                                       Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                                   Л.П. Сушко
 
                                                                                                             В.І. Олійник