ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2024 року                                                                                      Справа № 903/135/23 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. ,  суддя Розізнана І.В. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників:
скаржника ТОВ "Волинь-зерно-продукт" - адвокат Давидюк М.В.
боржника - адвокат Кушнірук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вх. 5179/23 від 20.11.2023) на ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23 (постановлену суддею Дем`як В.М., повний текст складений 08.11.2023)
за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про зобов`язання боржника провести аудит
та клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт"
про скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства ФГ "Західний Буг" ОСОБА_1
у справі №903/135/23
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вербена", м. Нововолинськ
до Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1, м. Володимир
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23, серед іншого, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" за вх.№01-75/2027/23 про зобов`язання боржника провести аудит та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" за вх. №01-75/2076/23 від 04.04.2023 про скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства ФГ "Західний Буг" ОСОБА_1 , повернуто заявнику без розгляду.
Вказана ухвала мотивована тим, що ТОВ "Волинь-зерно-продукт" не набув процесуального статусу кредитора у справі №903/135/23 про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1 та права заявляти клопотання про зобов`язання боржника провести аудит, про скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства ФГ "Західний Буг" ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" звернулося до суду через Електронний Суд із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23 в частині повернення без розгляду клопотання апелянта за вх. №01-75/2027/23 про зобов`язання боржника провести аудит та клопотання апелянта за вх. №01-75/2076/23 від 04.04.2023 про скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства боржника (п. 5 резолютивної частини ухвали); передати справу для розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:
- ТОВ "Волинь-зерно-продукт" зверталося до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, товариством подано заяву з грошовими вимогами до боржника, а також товариство зверталося зі скаргами про апеляційний та касаційний перегляд судових рішень у справі про банкрутство боржника, а тому Товариство, у розумінні вимог ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, є учасником у справі про банкрутство. Наявність у товариства статусу учасника справи про банкрутство в зазначеному розумінні підтверджується висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 08.06.2023 у справі №911/2237/22;
- положення Кодексу не містить заборон для звернення учасника справи про банкрутство з клопотаннями до господарського суду з ініціативою зобов`язати боржника провести аудит та скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України, запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства боржника. З врахуванням зазначеного, як учасник справи про банкрутство, апелянт звернувся з відповідним клопотанням до господарського суду, а процесуальним релевантним заходом реагування мало б бути здійснення розгляду клопотання, надання правової оцінки викладеним доводам;
- повертаючи клопотання без розгляду, суд першої інстанції керувався доводами про те, що на момент винесення оскаржуваної ухвали господарським судом не здійснено розгляд грошових вимог ТОВ "Волинь-зерно-продукт", а відтак товариство не набуло процесуального статусу кредитора. Вказаний висновок суду першої інстанції є помилковим та свідчить про неправильне застосування судом положень Кодексу, зокрема, невірне тлумачення та розмежування змісту понять, повноважень таких суб`єктів, як "кредитор" та "учасник справи про банкрутство". Не зважаючи на те, що заявлені товариством грошові вимоги ще не розглянуті господарським судом, Товариство володіє певним обсягом процесуальної правоздатності в межах процедури банкрутства. Задля надання правової оцінки спору в даному аспекті необхідно лише з`ясувати та перевірити чи підпадає ТОВ "Волинь-зерно-продукт" під поняття "інший учасник справи про банкрутство".
01.12.2023 на адресу суду з Господарського суду Волинської області надійшли матеріали справи №903/135/23.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вх. 5179/23 від 20.11.2023) на ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати Північно-західному апеляційному господарському суду належні докази надіслання копії апеляційної скарги з описом вкладення арбітражному керуючому боржника.
11.12.2023 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази надіслання копії апеляційної скарги арбітражному керуючому.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вх. 5179/23 від 20.11.2023) на ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23. Розгляд апеляційної скарги призначений на 09.01.2023 об 11:30 год.
У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.
У судовому засіданні представник боржника заперечив доводи апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про місце, час і дату повідомлялися належним чином. 
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю інших учасників справи. 
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод             гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява №13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.
Згідно зі    статтею 55 Конституції України  кожному гарантується право на судовий захист.
Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.
Відповідно до частини шостої     статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому  ГПК України         для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Кодексом України з процедур банкрутства).
Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КуЗПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Суб`єктний склад учасників господарського процесу за    ГПК України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство за КУзПБ. Водночас, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.
Коло осіб (в позовному провадженні), які мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції визначено приписами статей 254,     255 ГПК України.
У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.
Відповідна правова позиція є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі №Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі №916/3206/17, від 03.06.2020 у справі №910/18031/14, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 03.03.2020 у справі №904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19.
Згідно статті 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається             статтею 45 КУзПБ.
Приписами статті 45 КУзПБ встановлено, зокрема, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
Згідно з частини 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою             статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу.
Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку. А набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора.
Порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, і таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.
Отже лише після вчинення всіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті             45, стаття  47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України) (Правову позицію викладено у пункті 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).
Кредитори (в розумінні абзацу 10 ч. 1  ст. 1 КУзПБ, окрім тих хто ініціював провадження у справі про банкрутство), з моменту подання заяви, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 45 КУзПБ, можуть скористатися правами, передбаченими абзацом першим частини шостої названої статті, та правом оскарження судових рішень у справі про банкрутство як особи, які не брали участі у справі (ч.1 ст.254 ГПК України), якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 56.20 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).
Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).
За приписами процесуального законодавства, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Колегія суддів також звертається до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №916/2084/17.
Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Волинської області знаходиться справа №903/135/23 про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1.
03.02.2023 до Господарського суду Волинської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вербена" від 25.01.2023 (вх.№ 01-52/154/23 від 03.02.2023) про відкриття провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1.
03.02.2023 до Господарського суду Волинської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" від 03.02.2023 №80 (вх.№ 01-52/155/23 від 03.02.2023) про відкриття провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.03.2023 відкрито провадження у справі №903/135/23 про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1. Визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Вербена" до боржника в розмірі 5 214 954,31 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1. Введено процедуру розпорядження майном Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1 строком до 15 місяців. Призначено розпорядником майна Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1 арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича.
29.03.2023 за №70296 на офіційному веб-порталі судової влади України здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1.
12.04.2023 матеріали справи №903/135/23 були скеровані до Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ТОВ "Волинь-зерно-продукт" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.03.2023.
25.04.2023 на адресу господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 48 446 151,73 грн. в т.ч. 39 687 325,72 грн - основний борг, 8 758 826, 01 грн штрафні санкції.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про визнання грошових вимог до боржника від 25.04.2023  за вх. №01-74/610/23 залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" запропоновано впродовж 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху усунути допущені при поданні заяви недоліки та подати суду: докази сплати судового збору за подання відповідної заяви в розмірі 5368 грн.
Заявником усунуто недоліки вказаної заяви.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.05.2023 відкладено вирішення питання про прийняття заяви до розгляду Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" за вх.№ 01-74/610/23  від 25.04.2023 про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 48 446 151,73 грн в т.ч. 39 687 325,72 грн - основний борг, 8 758 826, 01 грн штрафні санкції - до повернення справи №903/135/23 в Господарський суд Волинської області.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі №903/135/23 ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.03.2023 залишено без змін.
13.07.2023 до Господарського суду Волинської області із Північно-західного апеляційного господарського суду було повернуто матеріали справи №903/135/23.
Ухвало суду від 20.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" прийнято до розгляду, розгляд заяви в судовому засіданні призначено на 09.08.2023.
21.07.2023 матеріали справи №903/135/23 були скеровані до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги ТОВ "Волинь-зерно-продукт" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі №903/135/23.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.08.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" залишено без задоволення, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.03.2023 у справі №903/135/23 залишено без змін.
18.10.2023 до Господарського суду Волинської області із Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду було повернуто матеріали справи   №903/135/23.
Ухвалою суду від 23.10.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про визнання грошових вимог до боржника призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.11.2023.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" від 25.01.2023 №39 (вх.№01-52/119/23 від 27.01.2023) [в редакції від 01.02.2023] про відкриття провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 відкладено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про визнання грошових вимог до боржника на 12.12.2023.
24.11.2023 матеріали справи матеріали справи №903/135/23 були скеровані до Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ТОВ "Волинь-зерно-продукт" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 20.11.2023.
Отже, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 48 446 151,73 грн, судом першої інстанції не розглянута та не визнана судом першої інстанції. Тобто,    потенційний кредитор ТОВ "Волинь-зерно-продукт" не набуло статусу учасника судового провадження - сторони у справі про банкрутство.
Таким чином, ТОВ "Волинь-зерно-продукт" не набуло процесуального права заперечувати судові рішення у справі про банкрутство боржника.
Щодо наявності у ТОВ "Волинь-зерно-продукт" процесуального статусу іншого учасника справи про банкрутство колегія суддів звертається до правового висновку, викладеного у постанові від 29.07.2021 у справі №911/698/21. 
У вказаній постанові Верховний суд дійшов висновку про умовний розподіл учасників у справі про банкрутство на три групи, а саме:
І група - сторони справи - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);
ІІ група - учасники справи - арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника;
ІІІ група - інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 зробила висновок про те, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:
- одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо;
- друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.11.2023 в справі №910/4685/20 зауважив, що процедура банкрутства поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме із здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник та які розглядаються у відокремленому позовному провадженні в межах справи про банкрутство.
У вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що особи, віднесені до І та ІІ груп, належать до учасників справи про банкрутство (непозовного провадження), у якій вирішуються основні процедурні питання (у межах судових процедур, визначених  статтею 6 КУзПБ), відтак вказані особи наділені повною процесуальною дієздатністю у такій справі, зокрема й правом на оскарження ухвалених у ній судових рішень.
Натомість особи, які віднесені до ІІІ групи (інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір) зазвичай стають учасниками справи про банкрутство у зв`язку з тим, що суд у межах справи про банкрутство розглядає та вирішує у відокремленому позовному провадженні спір за участю цих осіб.
На переконання судової палати, віднесення за  статтею 1 КУзПБ певних осіб, щодо прав або обов`язків яких вирішується спір у відокремленому позовному провадженні в межах справи про банкрутство, до категорії "інших учасників справи про банкрутство" не свідчить про наділення таких осіб статусом учасника самої справи про банкрутство в силу закону.
Отже, вирішуючи проблемний аспект у правовому регулюванні статусу таких суб`єктів, Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 в справі №910/4685/20  зазначив, що інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, не належать до учасників справи про банкрутство (за винятком тих осіб, які одночасно належать до І та ІІ груп), а їх процесуальний статус доцільно визначити саме як "учасники відокремленого позовного провадження у справі про банкрутство".
При цьому, сам факт залучення ухвалою суду певного суб`єкта як учасника до відокремленого провадження ще не означає автоматичне наділення такого суб`єкта статусом учасника справи про банкрутство.
Судом встановлено, що у межах справи №903/135/23 про банкрутство не розглядається та не вирішується спір у відокремленому позовному провадженні за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт".
Отже, враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" не є учасником судового провадження - сторони у справі про банкрутство, а також не є іншим учасником справи про банкрутство щодо прав або обов`язків яких існує спір.
Колегія суддів вважає посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 08.06.2023 у справі №911/2237/22 безпідтавними, оскільки обставини у справі №911/2237/22 та у справі №903/135/23 не є релевантними. Зокрема, у справі №911/2237/22 про банкрутство ПАТ "Енергомашспецсталь" з апеляційною скаргою звернувся ініціюючий кредитор у справі №905/507/22 про банкрутство ПАТ "Енергомашспецсталь". 
Відповідно до ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Згідно з ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Частиною 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень             статті 42 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України    суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ             Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.
А, отже, наслідки застосування процесуальних положень ст. 170 ГПК України є передбачуваними, а тому відповідають принципу юридичної визначеності.
Враховуючи, що ТОВ "Волинь-зерно-продукт" не набув процесуального статусу кредитора у справі №903/135/23 про банкрутство Фермерського господарства "Західний Буг" ОСОБА_1 та права заявляти клопотання про зобов`язання боржника провести аудит, про скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства ФГ "Західний Буг" ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" за вх. №01-75/2027/23 про зобов`язання боржника провести аудит та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" за вх. №01-75/2076/23 від 04.04.2023 про скерування до державного органу з питань банкрутства - Західного міжрегіонального управління юстиції України запиту про наявність імовірних ознак фіктивного банкрутства ФГ "Західний Буг" ОСОБА_1 слід повернути заявнику без розгляду.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вх. 5179/23 від 20.11.2023) - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вх. 5179/23 від 20.11.2023) на ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №903/135/23 - без змін.
2. Справу №903/135/23 повернути до Господарського суду Волинської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "11" січня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.