ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1362/23
Провадження № 22-ц/4820/149/24
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Чебан О.М.
за участю: представника апелянта адвоката Маринюка С.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року (суддя Зеленська В.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 квітня 1997 року ОСОБА_3 склала заповіт в користь ОСОБА_1 на право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХМ №047799, виданим Славутською райдержадміністрацією 28 лютого 1997 року, на території Ногачівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої 22.11.2022 року нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку у праві на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВСГП "Колос" с. Ногачівка Шепетівського району Хмельницької області у розмірі 2,06 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавиці ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №047799, виданого Славутською райдержадміністрацією 28 лютого 1997 року, та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки у праві на земельну частку (пай), так як 2/3 частки у праві на земельну частку (пай) є обов`язковою часткою, право на яку відповідно до ст. 535 ЦК УРСР належить дочці спадкодавиці - ОСОБА_4 , яка подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на обов`язкову частку. Проте ОСОБА_4 не довела факту родинних відносин із ОСОБА_3 , оскільки в актовому записі про її народження відсутній запис про матір. Крім цього ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформивши спадкових прав, а тому її обов`язкова частка, що становить 2/3 частки у праві на земельну частку (пай), залишається відкритою. Вважає, що спадкоємці ОСОБА_4 не мають права на її обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , так як ОСОБА_4 на цю спадщину не зареєструвала своє право, а тому обов`язкова частка не може входити в спадкову масу після смерті ОСОБА_4 . 
У зв`язку з цим позивач просив суд визнати за ним право на спадкове майно, а саме: 2/3 частки земельного паю розміром 2,06 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Улашанівської (Ногачівської) сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХМ №047799.
УхвалоюСлавутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року замінено неналежного відповідача Улашанівську сільську раду Шепетівського району Хмельницької області належним відповідачем - ОСОБА_2 , так як після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка - ОСОБА_4 , а після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняла її дочка - ОСОБА_2 .
Згідно заяви від 21 вересня 2023 року ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позову (а. с. 99).
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на 2/3 частки у праві на земельну частку (пай) площею 2,06 ум. кад. га, що знаходиться на території Улашанівської (Ногачівської) сільської ради Шепетівського району Хмельницької області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 047799 від 28 лютого 1997 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 , як непрацездатна донька спадкодавиці ОСОБА_3 , набула право на обов`язкову частку у спадщині (2/3 часток у праві на земельну частку (пай) із земель колективної власності Військового сільськогосподарського підприємства "Колос" с. Ногачівка Славутського району Хмельницької області, у розмірі 2,06 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 047799), незалежно від змісту заповіту. За правилами ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) ОСОБА_4 , як дочка спадкодавиці ОСОБА_3 , прийняла спадщину, в тому числі право на обов`язкову частку, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, хоча і не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері. Тому після смерті ОСОБА_4 , це право підлягає успадкуванню разом з іншим майном її спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом - відповідачкою ОСОБА_2 .
Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 без жодних обмежень та має право у судовому порядку довести своє право на 2/3 частки у праві на земельну частку (пай) із земель колективної власності Військового сільськогосподарського підприємства "Колос" с. Ногачівка Славутського району Хмельницької області, у розмірі 2,06 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 047799, виданого Славутською райдержадміністрацією Хмельницької області 28 лютого 1997 року, та була успадкована, як обов`язкова частка, її матір`ю ОСОБА_4 , встановивши факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року скасувати та задовольнити позовні вимоги про визнання права на спадкове майно - 2/3 земельної частки (паю).
В обґрунтування скарги зазначає, що відповідачка вимоги позову визнала та їх не заперечувала.
Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів. Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємця особи, що має на це право. Разом з тим якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого увійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку.
Суд першої інстанції не врахував, що обов`язкова частка, на яку мала право ОСОБА_4 , не увійшла до спадкової маси після смерті останньої, оскільки ОСОБА_4 за життя не довела факт родинних відносин з ОСОБА_5 . 
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Хмельницького апеляційного суду не надходило.
В судовому засіданні представник апелянта адвокат Маринюк С.О. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки.
Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 28 лютого 1997 року Славутською райдержадміністрацією Хмельницької області Калюжній Парасці Кирилівні був виданий сертифікат серії ХМ № 047799 на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності Військового сільськогосподарського підприємства "Колос" с. Ногачівка Славутського району Хмельницької області, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 347. Вартість земельної частки (паю) станом на 2023 р. з врахуванням коефіцієнтів індексації на території Улашанівської (Ногачівської) сільської ради становить 46932,67 грн., розмір земельного паю - 2,06 ум.кад.га, що підверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 047799 (а. с. 11) та довідкою Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.04.2023 № 756/291-23 (а. с. 12).
11 квітня 1997 року на випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1 на право на земельну частку (пай) на території Ногачівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчене сертифікатом серії ХМ № 047799, виданим Славутською райдержадмінстрацією 28 лютого 1997 року (а. с. 32). Заповіт не змінений і не скасований.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла в с. Ногачівка Славутського району Хмельницької області, що стверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 06 травня 1998 року (а. с. 7).
22.11.2022 року нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частку у праві на земельну частку (пай) із земель колективної власності Військового сільськогосподарського підприємства "Колос" с. Ногачівка Славутського району Хмельницької області, у розмірі 2,06 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 047799, виданого Славутською райдержадміністрацією Хмельницької області 28 лютого 1997 року (а.с.10). У Свідоцтві нотаріус вказав, що свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР та п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 р на 2/3 часток вказаного майна ще не видано.
На день смерті ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею за цією адресою були зареєстровані: дочка - ОСОБА_4 , 1934 р.н., та зять - ОСОБА_6 , 1933 р.н., що стверджується довідкою № 346 від 17.11.2016 р, виданою Ногачівською сільською радою Славутського району Хмельницької області (а. с. 29-зворот).
05 лютого 2007 року ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 (а. с. 26), у зв`язку з чим у Славутській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 92/2007 (а. с. 25-43).
Нотаріус не видала ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку, зокрема, у праві на земельну частку (пай), після смерті ОСОБА_3 , так як відсутні документи, що підтверджують родинні зв`язки ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а. с. 30-зворот).
З повідомлення Славутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області від 22.08.2023 р № 31.20-40/663 вбачається, що Книги державної реєстрації актів про народження по Ногачівській сільській раді Славутського району Хмельницької області за 1931-1936 роки не збереглися (а. с. 88).
Нотаріус роз`яснив ОСОБА_4 право звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин (а. с. 30-зворот).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 16.11.2020 р, виданим виконавчим комітетом Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області (а. с. 61-зворот).
Відповідачка ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4 , що стверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 19 березня 2019 року (а. с. 67) та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 03 липня 1982 року, з якого вбачається, що після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 (а. с. 67-зворот).
22 лютого 2000 року на випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт на право на земельну частку (пай) у ВСГП "Колос" с. Ногачівка Славутського раойну Хмельницької області та на все своє майно в користь своєї дочки ОСОБА_2 (а. с. 64).
Спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України 2003 р. прийняла спадкоємець першої черги за законом та за заповітом - ОСОБА_2 (а. с. 61), за заявою якої нотаріусом заведена спадкова справа № 36/2021 (а. с. 61-75).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 р кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 р в редакції на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.
Непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р) в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті.
Сутність права на обов`язкову частку визначена і у статті 1241 Цивільного кодексу України ( в редакції на час розгляду справи).
До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України.
Стаття 1268 ЦК України визначає особливості прийняття спадщини окремими особами.
Так, відповідно до частини третьої цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Якщо об`єктом спадкування виступає нерухоме майно, то відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Зі змісту наведених норм слідує, що спадщина у вигляді нерухомого майна, яка відкрилась на користь спадкоємця із обов`язковою часткою, не переходить до нього автоматично. Нерухоме майно, право власності на яке не виникло у спадкодавця, не може бути включено до спадкової маси, оскільки відповідна державна реєстрація не проведена.
При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
До складу спадкової маси включається не обов`язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки.
При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховується увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального підказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.
Отже, слід розмежовувати поняття «обов`язкова частка» і «майно, що входить до складу спадщини». Обов`язкова частка не входить до складу спадщини, спадкуванню підлягає саме майно.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним право за заповітом на спадкове майно 2/3 частки земельного паю, на яку ОСОБА_4 як непрацездатна особа після смерті ОСОБА_3 , за якою визнавалося право на 2/3 обов`язкової частки, не оформила, не довела факту родинних відносин з ОСОБА_3 , а тому таке майно не може входити до спадкової маси після смерті вже самої ОСОБА_4 , у ОСОБА_2 не виникло права отримати у спадок обов`язкову частку матері у спадщині за заповітом ОСОБА_4 
ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. 
Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави.
Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право.
Разом із тим, якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку.
У справі, що переглядається, ОСОБА_4 за час свого життя належним чином не оформила своє право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_3 , не довела факту родинних відносин як матері та доньки, у такому випадку обов`язкова частка, на яку мала право ОСОБА_4 , не може ввійти у загальному порядку у спадкову масу після її смерті. 
З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування.
З огляду на зазначене суд першої інстанції зробив помилковий висновок про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.
Р ішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. За ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом слід визнати право на 2/3 частки земельного паю розміром 2,06 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Улашанівської (Ногачівської) сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) право в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки земельного паю розміром 2,06 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Улашанівської (Ногачівської) сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 січня 2024 року.
Судді                                                                   Т.О. Янчук
Л.М. Грох
О.І. Ярмолюк