Справа № 464/6549/23                                Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю. 
Провадження № 33/811/76/24                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю адвоката Шумського Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шумського Назара Мироновича на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 21 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19 вересня 2023 року о 19.30 год. на вул.Хуторівка, 23 у м.Львові керував автомобілем «VolkswagenCaddy» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі. Висновок лікаря від 19.09.2023 № 002197.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Шумський Н.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: в протоколі не зазначено основні та вичерпні ознаки алкогольного сп`яніння, які можуть слугувати підставою для проведення огляду на стан сп`яніння та в протоколі відсутні дані щодо норми встановленого сп`яніння, які визначаються у цифрових показниках; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу на те, що результати медичного огляду, які викладені у висновку №002197, не можуть слугувати доказом у справі, оскільки такі проведені за допомогою технічних засобів, а не шляхом лабораторного дослідження 
Також зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений не уповноваженою особою.
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будучи повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Шумський Н.М. в суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника Шумського Н.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: 
 -протоколом про адміністративне правопорушення від 19.09.2023 серії ААД №570845, який складений в присутності ОСОБА_1 
- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що після проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі на водія ОСОБА_1 працівниками поліції складено відповідний протокол на підставі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 002197 від 19.09.2023, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; вказаний висновок підписаний ОСОБА_1 ;
- рапортом про обставини вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» в медичному закладі (результат 0,54‰);
- копією постанови серії ЕАТ № 7770788 про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується долученим в судовому засіданні першої інстанції актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що огляд  ОСОБА_1  на стан сп`яніння проведено за допомогою спеціального технічного засобу Drager, результат огляду – 0.54‰, в ході якого лікарями виявлено, що у  ОСОБА_1  напружена поведінка, порушена артикуляція, дихання не змінене, підвищені пульс та артеріальний тиск, зіниці звужені, реакція на світло млява, порушена координація рухів, міміка млява, розкидування ніг під час ходи, похитування під час пози Ромберга, пальце-носову пробу виконує з промахуванням, тремтіння повік та пальців рук, зі слів обстежуваного пив пиво 1 тиждень тому, запах алкоголю з рота виражений, етанол в крові – 0,54 проміле. Висновок лікаря – алкогольне сп`яніння.
Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенням вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд в медичному закладі за результатами якого лікарем складено відповідний висновок, що стало наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Результати огляду і стали підставою для складення висновку, який не викликає у суду апеляційної інстанції жодних сумнівів у його достовірності.
Як вбачається з матеріалів справи саме лікар оформляв медичну документацію за результатами проведеного огляду, а тому в апеляційного суду відсутні підстави вважати, що огляд було проведено неналежною особою.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що огляд проводила медсестра, оскільки вона проводила процедуру застосування спеціального технічного засобу, тобто виконувала ті медичні маніпуляції, які зазвичай проводить медсестра, не свідчить про недійсність висновку, який як вбачається з матеріалів справи підписаний лікарем та скріплений печаткою.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
Щодо доводів апелянта, що результати медичного огляду, які викладені у висновку №002197, не можуть слугувати доказом у справі, оскільки огляд проведено за допомогою технічних засобів, а не шляхом лабораторного дослідження, то такі є безпідставними, оскільки суперечать змісту розділу ІІІ Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції”, в тому числі і положення пункту 7, відповідно до якого проведення лабораторних досліджень є обов`язковим при визначенні наркотичного засобу або психотропної речовини, а пункт 14 передбачає, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений, тоді як згідно із пунктом 9 цього розділу Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ.
За обставинами справи, яка переглядається, водій ОСОБА_1 , не був учасником ДТП, не перебував через таке у несвідомому стані, а також у нього не були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а тому не було підстав вважати, що при проведення його медичного огляду на стан сп`яніння необхідним є проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що медичний огляд ОСОБА_1 було проведено у встановленому законодавством порядку, а тому немає жодних підстав стверджувати про недійсність чи неправильність його результатів.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.
Також безпідставними є твердження сторони захисту щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, оскільки такі спростовуються постановою серії ЕАТ №7770788 від 19.09.2023, з якої вбачається, що 19.09.2023 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР України.
Твердження апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в цьому випадку доведено сукупністю й інших доказів.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ці аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 21 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Шумського Назара Мироновича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк