Ухвала
 
27 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 532/697/23
провадження № 61-3896ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Бердніченко Оксани Павлівни як представника ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Добробут» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення невиплаченої орендної плати,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,9001 га, кадастровий номер 5321880700:00:004:0205, укладений 01 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Добробут», зареєстрований КП «Кобеляцьке бюро технічної інвентаризації», номер запису про інше речове право № 18508842, дата державної реєстрації 30.12.2016, припинити інше речове право - право оренди земельної ділянки за № 18508842; та розірвати договір оренди земельної ділянки площею 1,7952 га, кадастровий номер 5321880701:01:001:0475, укладений 01 січня                 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Добробут», зареєстрований Комендантівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, номер запису про інше речове право 36566026, дата державної реєстрації 15.05.2020, припинити інше речове - право оренди земельної ділянки за                            № 36566026; стягнути з ТОВ «Агрофірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2017-2022 роки за договором оренди землі від 01 січня 2016 року в розмірі 14 666,03 грн та заборгованість зі сплати орендної плати за 2020-2022 роки за договором оренди землі від 01 січня                   2019 року в розмірі 5 627,60 грн.
Кобеляцький районний суд Полтавської області рішенням від 11 липня 2023 року в задоволенні позову відмовив.
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 19 лютого 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бердніченко О. П. залишив без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Добробут» задовольнив. Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня                     2023 року змінив, виклав мотивувальну її частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишив без змін. 
 
17 березня 2024 року адвокат Бердніченко О. П. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на  рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня             2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України                            від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права                    на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки. 
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення у справі про розірвання договорів оренди земельних ділянок, припинення права оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати в загальному розмірі 20 293,63 грн.
 
Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Справа № 532/697/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Бердніченко Оксани Павлівни як представника ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Добробут» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення невиплаченої орендної плати.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов