ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 березня 2024 року           справа №200/8123/20-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року (головуючий суддя І інстанції Мозговая Н.А.), складену у повному обсязі 23 листопада 2023 року, у справі № 200/8123/20-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державної казначейської служби України про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                         ВСТАНОВИВ:
В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державної казначейської служби України про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі №200/8123/20-а адміністративний позов   ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державної казначейської служби України про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (код ЄДРПОУ: 42171861, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Зелінського, 27А) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за період з 01.11.2019 року по 31.12.2019 року. 
Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (код ЄДРПОУ: 42171861, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Зелінського, 27А) виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.11.2019 року по 31.12.2019 року в сумі 34 141 (тридцять чотири тисячі сто сорок одна) грн. 12 коп. 
У задоволенні решти частини позовних вимог – відмовлено.
09.07.2021 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву, у якій просив зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі №200/8123/20-а. Свою позицію обґрунтував тим, що  судове рішення фактично не виконано, заборгованість не сплачена, а лише проведено нарахування з пенсії в сумі 34141,12 грн. за період з 01.11.2019 року по 31.12.2019 року.
Ухвалою суду від 19.07.2021 року заяву   ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення  в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державної казначейської служби України про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. Застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №200/8123/20-а шляхом зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі №200/8123/20-а у тримісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.
Ухвалою суду від 11.10.2021 року за наслідками розгляду звіту Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, який подано 08.10.2021 року по справі №200/8123/20-а  встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати у чотирьохмісячний строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а.
Ухвалою суду від 31.01.2022 замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року по справі №200/8123/20-а з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ:13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3).
Ухвалою суду від 31.01.2022 виправлено описку, допущену у рішенні суду від 05.10.2021 року по справі №200/8123/20-а, а саме: вважати вірним період заборгованості по виплаті пенсії - з 01.03.2018 року по 31.05.2018 року та з 01.11.2019 року по 31.12.2019 року в сумі 34  141 (тридцять чотири тисячі сто сорок одна) грн. 12 коп.
Ухвалою суду від 18.10.2022 року за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який подано 07.06.2022 року по справі №200/8123/20-а – встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у шестимісячний строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а.
Ухвалою суду 05.07.2023 за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який подано 17.04.2023 року по справі №200/8123/20-а – встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у тримісячний строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а.
09.10.2023 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано звіт на виконання ухвали суду від 18.10.2022 року, який обґрунтований наступним. 
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі №200/8123/20-а, виходячи з розрахунків виділених сум на всіх отримувачів, управлінням проведена виплата заборгованості ОСОБА_1 в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн. та у вересні 2023 року – 2093,00 грн., яка розрахована автоматизованим способом пропорційно обсягу виділених з державного бюджету коштів та кількості отримувачів, що відповідає вимогам абзацу третього пункту 4 Порядку №1165. Зазначив, що виплату коштів, нарахованих ОСОБА_1 на виконання рішення суду, буде здійснено у порядку, затвердженому постановою КМУ №1165.
23 листопада 2023 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який подано 09.10.2023 року по справі №200/8123/20-а – встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у шестимісячний строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020  року по справі №200/8123/20-а.
Попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що у разі неподання звіту про виконання рішення у встановлений судом строк суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). 
Позивач подав апеляційну скаргу  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року в якій він просив скасувати вищевказану ухвалу, зазначивши, що рішення суду не є виконаним, управління ухиляється від виконнаня судового рішення майже три роки, вважає, що на керівника управління має бути накладено штраф за невиконання судового рішення.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
У Рішенні від 30 червня 2009 року №  16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
З матеріалів адміністративної справи встановлено, що рішення суду, яке набрало законної сили, на час прийняття спірної ухвали не було виконаним.
У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.          
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Отже, відповідачем, на час прийняття спірної ухвали суду, не було виконано рішення суду, що є порушенням статті 129-1 Конституції України.
КАС України  регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.
У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.
При цьому суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого  ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.
Суд констатує, що на дату звернення позивача з заявою про встановлення судового контролю за судовим рішенням, так і на дату розгляду цієї заяви та прийняття спірної ухвали  рішення суду не виконано, відтак, встановлення судом першої інстанції судового контролю за його виконанням  шляхом подання відповідного звіту є правомірним
Враховуючи те, що судом встановлено новий строк для подання звіту – накладення штрафу на керівника управління є передчасним, відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про попередження Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що у разі неподання звіту про виконання рішення у встановлений судом строк суд розгляне питання про накладення штрафу
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі № 200/8123/20-а  – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі № 200/8123/20-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 березня 2024 року.      

Судді                                                                                            А.В. Гайдар
                                                                                                     Т.Г.Гаврищук
                                                                                                      Е.Г. Казначеєв