ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 лютого 2024 року                                                          м. Кропивницький

справа № 405/2760/21
провадження № 22-ц/4809/21/24 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

учасники справи:
       
позивач – ОСОБА_1 ;

відповідач – Кіровоградський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки;

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року (суддя Іванова Л.А.),-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у квітні 2021 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просить: 
-стягнути з Державного бюджету України на його користь 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування вимог зазначив, що 25 травня 2015 року його мобілізовано Олександрійським ОМВК в Кіровоградській області до Збройних Сил України. 
З 10 липня 2015 року по 30 серпня 2016 року проходив військову службу на посаді начальника штабу – першого заступника командира НОМЕР_1 окремого мотопіхотного батальйону (військова частина) польова пошта НОМЕР_2 , в районі м. Волноваха Донецької області ( АДРЕСА_1 ) в першому ешелоні оборони. 
21 грудня 2015 року отримав статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ). 27 лютого 2016 року уклав контракт на проходження військової служби терміном до оголошення демобілізації або закінчення особливого періоду. З 01 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року проходив військову службу на посаді начальника штабу – першого заступника командира батальйону охорони 26 артбригади. 
З 14 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив військову службу на посаді начальника штабу – першого заступника командира 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 окремої механізованої бригади). З 14 січня 2017 року по 30 жовтня 2017 року проходив службу в першому ешелоні оборони в районі оборони батальйону шахта ІНФОРМАЦІЯ_3 (м.Авдіївка Донецької області). 
З 27 вересня 2018 року по 21 серпня 2019 року проходив військову службу на посаді командира кадру НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (військова частина НОМЕР_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
21 серпня 2019 року він був звільнений з військової служби, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_6 Голованівського РВК наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 серпня 2019 року №40 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року №222 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, ІНФОРМАЦІЯ_7 не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто, в період з 2015 року по 21 серпня 2019 року соціальна відпустка, йому як учаснику бойових дій не надавалася, грошову компенсацію за невикористану соціальну додаткову відпустку учасника бойових дій він не отримував. 
Вказав, що розмір його грошового забезпечення за повний місяць, станом на день звільнення з військової служби складав 15 743, 40 грн, у зв`язку з чим, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року у справі № 340/449/20, яке залишено без змін ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду 17.08.2020 року, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо не нарахування та невиплати йому грошової компенсації за додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року. 
Бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка виразилася в отриманій стресовій ситуації; розчаруванні в діяльності державного органу; тривала боротьба більше року на захист порушених прав, яка продовжувалася з дня його звільнення з військової служби, а саме: з 21.08.2019 року по жовтень 2020 року включно, коли кошти були виплачені, виснажувала його, викликала в нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. 
Стан здоров`я його є незадовільним, в період з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини та змушений був одночасно відновлювати свої права, порушені відповідачем. Вказане виснажувало його та викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, спірні обставини сприяли загостренню хвороб, які він лікував та не надавали йому повноцінно проходити лікування. Саме незаконна бездіяльність відповідача стала травмуючим фактором, причиною того, що внаслідок тривалого лікування він не міг подолати свої хвороби, отримав 01 червня 2020 року третю групу інвалідності. 
Бездіяльність відповідача завдала йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності. 
У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову, так як вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує виключно медичною документацією про профілактичне лікування в Обласному клінічному госпіталі ветеранів війни Кіровоградської обласної ради. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі 340/1019/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кіровоградського ОВК відмовлено повністю, а предметом спору була виплата одноразової грошової допомоги за встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в 2020 році. Позивачем додано виписки із медичної карти стаціонарного хворого без номера від 27.09.2019 року, № 6440 від 30 жовтня 2019 року, без номера від 18 грудня 2019 року. 
ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову компенсацію за втрату працездатності 25%. В подальшому, Міністерством оборони України виплачено грошову допомогу в сумі 446 600 грн. На теперішній час триває розгляд справи №340/1868/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення (донарахування) одноразової грошової допомоги за встановлення ІІІ-ої групи інвалідності в сумі 78 867 грн 50 коп. 
Захворювання, на які посилається сторона, отримані ним до спірних правовідносин та за якими Державою виплачено гарантовану суму одноразової допомоги. На теперішній час в провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду перебуває справа №340/3077/21 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського ОТЦК та СП про стягнення середнього заробітку у розмірі 525 332 грн 40 коп. за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 
Викладені обставини мають бути враховані судом, доводи позивача про тривалу боротьбу на захист свого права є необґрунтованими, так як позовна заява про стягнення компенсації за щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій подана 23 січня 2020 року, а рішення по справі № 340/449/20 судом прийнято, 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 17 серпня 2020 року. 
Виплату здійснено у жовтні 2020 року. Крім того, у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивачем додавалися виписки із медичної карти стаціонарного хворого, а саме: без номера від 27 вересня 2019 року, № 6440 від 30 жовтня 2019 року, без номера від 18 грудня 2019 року, що свідчить про наявність аналогічних хвороб, пов`язаних із проходженням військової служби до моменту розгляду справи, які, на думку позивача, виникли у зв`язку із неправомірними діями відповідача. 
У відповіді на відзив позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими. Так як в підставу відмови в задоволенні позову вказано те, що захворювання на які він посилається, отримані до спірних правовідносин, за які державою виплачено гарантовану суму одноразової допомоги, що не заперечується у позовній заяві. Однак в період з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року він проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини та змушений був одночасно відстоювати, порушені відповідачем права. 
Бездіяльність відповідача сприяла загостренню хвороб, які не давали повноцінно проходити лікування, спричинили додаткові хвороби, що змусило проходити стаціонарне лікування. Завдана моральна шкода полягала в тому, що він особисто пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності державного органу. Тривала боротьба на захист своїх прав, яка продовжувалася з дня його звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року по жовтень місяць 2020 року виснажувало, викликало тривогу та психічне напруження через очікування рішення, яким відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. 
Вказані обставини спричинили душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності, вплинуло на якість життя. 
Короткий зміст рішення суду
       Рішенням Ленінського районного суду Кіровоградської області від 29.08.2022 позов ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди,  задоволений частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
       Суд дійшов висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних (душевних) переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо не нарахування та невиплати йому грошової компенсації за додаткові дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 219 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними та відповідачем не спростовані.
       Однак, враховуючи тривалість та глибину душевних страждань та переживань, яких зазнав позивач ОСОБА_1 та з дотриманням принципу розумності та справедливості, з огляду на істотність змін у звичайному житті позивача, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 
Короткий зміст апеляційної скарги 
       Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить частково скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2022 року, в частині відмови в задоволенні вимог та задовольнити вимоги повністю.
       Вказує, що суд першої інстанції визначаючи розмір стягнення, не врахував адекватність відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди. В справі достатньо доказів для висновку про повне задоволення заявленого розміру відшкодування. 
Відзив відповідача на апеляційну скаргу
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Обґрунтовує свою позицію тим, що сторона не довела причинно-наслідковий зв`язок між отриманою шкодою та діями/бездіяльністю відповідача.

Рух справи в апеляційному суді
Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.
20 грудня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 01 лютого 2024 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.128-129).
Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів. 

Участь сторін у судовому засіданні 
Сторони повідомленні належним чином про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 128-129), але в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про поважні причини своєї неявки суд не повідомили. 
       Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
За положеннями ч.5 ст. 268 ЦПК, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 21 грудня 2015 року Міністерством оборони України, за яким ОСОБА_1 , як представник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасника бойових дій (а.с.7).
Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_7 , виданого 01 квітня 2015 року Олександрійським ОМВК Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в період з 2015 року по 2019 рік проходив військову службу, і, зокрема, в період з 10 липня 2015 року по 30 серпня 2016 року на посаді начальника штабу – першого заступника командира НОМЕР_1 окремого мотопіхотного батальйону (військова частина) польова пошта НОМЕР_2 , в районі м. Волноваха Донецької області ( АДРЕСА_1 ) в першому ешелоні оборони (а.с.8-12).
21 грудня 2015 року отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується зазначеною вище копією посвідчення серії НОМЕР_3 .
27 лютого 2016 року позивач уклав контракт на проходження військової служби терміном до оголошення демобілізації або закінчення особливого періоду та з 01 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року проходив військову службу на посаді начальника штабу – першого заступника командира батальйону охорони 26-ої артбригади.
З 14 січня 2017 року по 17 вересня 2018 року позивач проходив військову службу на посаді начальника штабу – першого заступника командира 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 окремої механізованої бригади).
З 14 січня 2017 року по 30 жовтня 2017 року проходив службу в першому ешелоні оборони в районі оборони батальйону шахта ІНФОРМАЦІЯ_3 (м.Авдіївка Донецької області), та з 27 вересня 2018 року по 21 серпня 2019 року проходив військову службу на посаді командира кадру НОМЕР_8 окремого батальйону територіальної оборони (військова частина НОМЕР_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
21 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звільнений з військової служби, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_6 Голованівського РВК наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 серпня 2019 року №40 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року №222 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 17 серпня 2020 року (справа № 340/449/20) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року. 
Листом за вих. № 3992 від 10.11.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_7 на звернення ОСОБА_1 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_10 , рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року №340/449/20, - виконано. 
Згідно даних начальника відділу фінансового забезпечення Кіровоградського ОВК, в жовтні 2020 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій в сумі 35 016 грн. 26 коп. Щодо рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі № 340/727/20, повідомлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, 05 жовтня 2020 року Третім апеляційним адміністративним судом по справі №340/727/20, було винесено постанову, якою апеляційну скаргу Кіровоградського ОВК на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі № 340/727/20 було залишено без задоволення. Статтею 255 КАС України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги. Згідно книги вихідної кореспонденції по Кіровоградському ОВК документи з Третього апеляційного адміністративного суду по вказаній вище справі, на адресу Кіровоградського ОВК не надходили. Після надходження вказаних вище документів, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі №340/727/20 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року по справі № №340/727/20, буде встановленим порядком передано на виконання до відділу фінансового забезпечення Кіровоградського ОВК.
Згідно виписки з акту огляду медико – соціальної експертної комісії № 570569 до довідки серії 12 ААБ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з 01.06.2020 року встановлена III-тя група інвалідності з 10.04.2020 року із зазначенням причини інвалідності: захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини та відповідно до висновку про умови та характер праці: протипоказані значні фізичні та психоемоційні навантаження, робота з недотриманням режиму харчування, відрядження.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , а саме: виписка з медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 10.09.2019 року по 27.09.2019 року; виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 №6440 ДУ «Український державний науково - дослідний інститут медико – соціальних проблем інвалідності МОЗ України» за період проходження у стаціонарі відділення терапії з 21.10.2019 року по 30.10.2019 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» за період перебування у стаціонарному відділенні з 03.12.2019 року по 18.12.2019 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого №0389 ДУ «Інститут гастроентерології НАМН України», відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на обстеженні і лікуванні у відділенні захворювань печінки та підшлункової залози клініки в період з 03 лютого 2020 року по 19 лютого 2020 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» за період перебування у стаціонарному відділенні з 22.06.2020 року по 07.07.2020 року та з 02.11.2020 року по 19.11.2020 року.
Відповідно висновку психіатра від 01 червня 2021 року, за результатами чергового обстеження ОСОБА_1 на МСЕК для підтвердження інвалідності III-ої групи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зазначав скарги на порушення сну, підвищену дратівливість, нестійкий настрій, та останньому діагностовано органічно емоційно – лабільний розлад, F06.6.
Згідно довідки КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» від 13 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 неодноразово звертався до фахівця – психолога КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» з питань складного психоемоційного стану під час проходження лікування (10.09.2019 року по 27.09.2019 року, з 21.10.2019 року по 30.10.2019 року, з 03.12.2019 року по 18.12.2019 року, з 03.02.2020 року по 19.02.2020 року, з 22.06.2020 року по 07.07.2020 року, з 02.11.2020 року по 19.11.2020 року). Спектр питань, які було піднято під час роботи з психологом: підвищена тривожність, апатичність, відсутність мотивації, депресивні розлади, порушення сну, погані сни та кошмари, підвищена конфліктність, страх, дратівливість, апатія, байдужість, відчуття самотності та відчуження. По закінченню лікування ОСОБА_1 було рекомендовано проходження програми психологічної реабілітації та підтримки. Тривалість рекомендованої програми психологічної реабілітації 3 місяці ОСОБА_1 пройшов. 
Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню. 

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
       Спірні правовідносини виникли за наслідком проходження позивачем військової служби, звільнення з військової служби, несвоєчасність проведеного розрахунку при звільненні, що виразилося у завданні моральної шкоди. 
Зокрема,  ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та оцінивши розмір моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, як на підставу позовних вимог зазначив, що незаконною бездіяльністю відповідач, що виразилося в неналежному та несвоєчасному розрахунку  при звільненні зі служби,  завдав йому  моральної шкоди. Так як він пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності державного органу, тривалий період відстоював свої права, що продовжувалося з дня його звільнення з військової служби 21.08.2019 року по жовтень, 2020 року, коли належні йому кошти були виплачені, зазначене виснажувало його, викликало у нього тривогу та психічне напруження  через очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку він (позивач) мав всі законні підстави.  Його  стан  здоров`я  є незадовільним,  в період з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року  проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, на підставі чого він вимушений був одночасно відстоювати в судовому порядку свої законні права, які порушувалися відповідачем, та все це ще більше його виснажувало, викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, що, в свою чергу, сприяло загостренню хвороб,   незаконна бездіяльність відповідача  стала  травмуючим фактором,   причиною того, що внаслідок тривалого лікування він отримав 01.06.2020 року третю групу інвалідності, та всі зазначені обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності. 
       У зв`язку з проходженням військової служби та відповідно до ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач мав право на час звільнення зі служби на отримання грошової компенсації за дні невикористаної ним відпустки. 
        Компенсацію на час звільнення з військової служби позивач не отримав від відповідача, змушений був звертатися до суду за захистом свого права.    
       Згідно зі ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-ХІІ) відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
       Тобто, вказано норма ст. 17 Закону № 2011-ХІІ в питанні відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди відсилає до іншого закону.
Таким законом є Цивільний кодекс України (ЦК), який встановлює загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 23 цього Кодексу особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. 
       Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 – 82 ЦПК.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що бездіяльністю відповідача ОСОБА_1 завдана моральна шкода. Яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за додаткові дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 року, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, та не спростовані відповідачем. Обставини шкоди, що позивач вимушений був відстоювати в судовому порядку свої законні права, які порушувалися відповідачем, це його виснажувало, викликало стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості, сприяло загостренню хвороб, які він лікував. 
Суд першої інстанції абсолютно правильно застосував норми права, оцінив обставини, якими позивач обґрунтовував завдану моральну шкоду, визначився з причинно-наслідковим зв`язком і  відповідно до закону  вирішив вимоги, визначивши до  стягнення  5000 грн.
Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом, відшкодування моральної (немайнової) шкоди», факт заподіяння моральної шкоди пов`язується не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та потребують від позивача додаткових зусиль для організації життя.
При визначенні  розміру відшкодування  моральної шкоди суд  правомірно керувався  принципами рівності, поміркованості, розумності та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Жодних підстав для збільшення  стягнення немає. Обставин, які не враховані судом першої інстанції і які обґрунтовано впливають на зміну рішення, немає.Вимоги скарги зводяться лише до оцінки підстав відшкодування, з позиції збільшення розміру відшкодування.
Заперечення відповідача прийняті до уваги, але суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, яка відповідачем не подана.
Суб`єктний склад сторін відповідає положенням процесуального законодавства, усталеною практикою Верховного Суду, за якою Державне казначейство виступає органом виконання судового рішення.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
       Місцевий суд з дотриманням приписів процесуального законодавства встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з правовідносинами сторін, та правовими нормами як підлягають застосуванню до виниклих правовідносин, вирішив спір відповідно до закону.
    Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України перерозподілу судові витрати не підлягають, у зв`язку з незмінністю судового рішення. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий суддя Л. М. Дьомич

       Судді О.Л. Дуковський 

О.А. Письменний