Номер провадження: 22-ц/813/2580/24 
Справа № 522/13557/23
Головуючий у першій інстанції Суворова О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в  м.  Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування вимог позивачка зазначала, що на початку широкомасштабної війни 25 лютого 2022 року її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу по мобілізації Малиновським РТЦК та САП м. Одеси. 01.04.2022 року на її ім`я надійшло повідомлення від Малиновського РТЦК та САП м. Одеси про те, що її чоловік гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , 1985 року народження, зник безвісті 29 березня 2022 року, поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області. 23.11.2022 року їй надійшло сповіщення сім`ї №40 Приморського РТЦК та САП м. Одеси, що солдат ОСОБА_6 , 1985 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 25 лютого 2022 року Малиновським РТЦК та САП м. Одеси, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на частку квартири за АДРЕСА_1 . Інша частина квартири належить ОСОБА_4 (матері спадкодавця). Як зазначено в позові, після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги до майна померлого є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачка, як дружина, мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 . Із засобів масової інформації їй було відомо, що у зв`язку з тим, що 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан, через початок воєнних дій зі сторони Росії, на всій території України були відключені реєстри нотаріальних дій. В нотаріальній конторі з посиланням на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» позивачці було роз`яснено, що з початку широкомасштабної війни в Україні законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Тому вона чекала закінчення воєнного стану на території України, щоб подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка. 19 травня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., з проханням відкрити спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину. Листом № 68/01-16 від 06.07.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. було повідомлено позивачку про те, що заведено спадкову справу № 6/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , а також роз`яснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, але у зв`язку з тим, що вона фактично постійно проживала разом із чоловіком на час відкриття спадщини, то вона має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що вона і зробила.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_3   додатковий строк терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
До судового засідання, яке призначено на 27.02.2024 року о 14.00 годині, з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Щербина Ю.І. та представник ОСОБА_3 адвокат Мамчур О.А.
Інші учасники справи, будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 27.02.2024 року на 14-00 г. не з`явились, про причини неявки не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили, заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Присутні в судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Щербина Ю.І. та представник ОСОБА_3 адвокат Мамчур О.А. не заперечували проти розгляду апеляційної скарги по суті у відсутність інших учасників, які будучи повідомленими не з`явились та не просили відкласти судове засідання.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.
Задовольняючи позов, визначаючи ОСОБА_3   додатковий строк терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- згідно з свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 07.02.2007 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності – ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках, дане свідоцтво записане в реєстрову книгу за №8-20203 (а.с.31) на підставі розпорядження органу приватизації №200757 від 07.02.2007 року (а.с.32);
- ОСОБА_3 одружилась із ОСОБА_6 – 23.10.2021 року, про що зроблено відповідний актовий запис №3028 у Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серія І-ЖД №449202 від 23.10.2021 року (а.с.24);
- на початку широкомасштабної війни 25 лютого 2022 року її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу по мобілізації Малиновським РТЦК та САП м. Одеси;
- ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 23.11.2022 року, актовий запис за № 11377 (а.с.10);
- 01.04.2022 року на ім`я дружини померлого ОСОБА_3 (позивачки), надійшло повідомлення від Малиновського РТЦК та САП м. Одеси, що її чоловік гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , 1985 року народження, зник безвісті 29 березня 2022 року, поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області (а.с.11);
- відповідно до сповіщення сім`ї №40 від 23.11.2022 року на ім`я дружини померлого ОСОБА_3 . Приморський РТЦК та САП м. Одеси повідомив, що солдат ОСОБА_6 , 1985 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 25 лютого 2022 року Малиновським РТЦК та САП м. Одеси, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області (а.с.12);
- згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №4489 від 16.11.2022 року  ОСОБА_6 , 1985 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті відповідно до довідки – повне обвуглювання тіла внаслідок вибуху (а.с.13);
- ОСОБА_6 похований 26.11.2022 року на Західному кладовищі м.Одеси, що підтверджується свідоцтвом про поховання №052071 від 26.11.2022 року (а.с.14);
- відповідно до Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв №447 від 27.01.2023 року травма та поранення ОСОБА_6 , 1985 року народження, - «повне обвуглювання тіла внаслідок вибуху», які призвели до смерті – ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15);
- після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його дружина ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 , згідно матеріалів спадкової справи №6/2022, відкритої після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 (а.с.56-63);
- листом № 68/01-16 від 06.07.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. ОСОБА_3 повідомлено, що вона фактично постійно проживала разом із чоловіком на час відкриття спадщини, то вона має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.19).
Колегія суддів виходить з такого.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За загальними нормами про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.
До такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.06.2018 року по справі № 592/9058/17-ц.
Тобто поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини є предметом оцінки суду з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та фактичних обставин, встановлених у кожній конкретній справі.
В розумінні ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини обчислюється з часу її відкриття (дня смерті особи або дати оголошення її померлою в порядку ст. 46 ЦК України). 
У справі, яка переглядається, датою смерті віськослужбовця, який приймав участь у бойових діях, є 29.03.2022 року, про що компетентним органом було офіційно оголошено членам сім`ї та близьким родичам спадкодавця 23.11.2022 року.
Тобто в даному випадку не застосовувалась процедура передбачена ст. 46 ЦК України щодо оголошення особи померлою і тому обчислення строку відбувається за загальним правилом передбаченим ст. 1270 ЦК України – з дати смерті особи спадкодавця.
Встановивши, що позивач є дружиною  ОСОБА_6 , який перебуваючи у лаві Збройних Сил України, загинув під час відсічі агресії з боку Російської Федерації у бойовій обстановці 29.03.2022 року, про що позивачці було повідомлено Приморським РТЦК та САП м. Одеси лише 23.11.2022 року, суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про встановлення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки офіційне повідомлення про смерть чоловіка ОСОБА_3 було надіслано вже після закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України.
Оцінка поважності причин пропуску сроку прийняття спадщини стосується саме 6-ти місячного строку передбаченого ст. 1270 ЦК України, який обчислюється з дня відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Іншого законом не передбачено. 
Пропуск позивачем строку для прийняття спадщини передбаченого ст. 1270 ЦК України, за встановлених у справі фактичних обставин, обумовлений поважними причинами. 
При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком районного суду про задоволення позову ОСОБА_3 та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 15.03.2024 року

Головуючий:                                                         О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                 А.П. Заїкін

                                                                С.О. Погорєлова