ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р.	Справа № 440/8800/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, по справі № 440/8800/22
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"  
          до          Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг                  
          про визнання протиправними та скасування розпорядження та постанови,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ"  (надалі - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування розпорядження та постанови, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.09.2022 №71-р "Про усунення порушень ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ";
- визнати протиправною та скасувати постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.09.2022 №1150 "Про накладення штрафу на ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі №440/8800/22 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  про визнання протиправними та скасування розпорядження та постанови.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.09.2022 року №71-р "Про усунення порушень ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ".
Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.09.2022 року №1150 "Про накладення штрафу на ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії".
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" витрати зі сплати судового збору в сумі 4962,00 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування  судом першої інстанції обставин, що мають значення  для справи,  просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі №440/8800/22  та ухвалити нове рішення, яким відмовити в  задоволенні позовних вимог  в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що  суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про відсутність  обґрунтувань  оспорюваних постанови НКРЕКП №1150 від 13.09.2022 та розпорядження №71-р від 13.09.2022, адже  до вказаних рішень було  підготовлено обґрунтування, які опубліковані на офіційному сайті  НКРЕКП, тоді як  акт перевірки  є безпосереднім носієм  доказової інформації отриманої в ході проведення позапланової перевірки позивача. 
Позивач у своїй апеляційній скарзі  приводить заперечення щодо встановлених  судом першої інстанції обставин, оскільки рішенням було констатовано наявність переплат у позивача за договором від 15.02.2019 №0238-02024 та  відмінних розмірів  належних до сплат сум за вказаним договором, ніж ті, що приведено в акті перевірки №236.  Так, за даними  акту перевірки №236  відповідачем встановлено наявність  заборгованості та несвоєчасних і неповних оплат позивачем за надані послуги. 
Посилаючись на безпідставність висновків суду першої інстанції  відповідач в апеляційній скарзі обґрунтовує неможливістю застосування до спірних правовідносин положень Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «Про ліцензування видів господарської діяльності», оскільки про  відповідне приводиться в статтях вказаних законів. 
Позивачем на апеляційну скаргу надано письмовий відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та НЕК «УКРЕНЕРГО» уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019  № 0238-02024.
В обґрунтуванні до проекту постанови НКРЕКП вказано, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» не забезпечило вчасну та у повному обсязі оплату за послугу з передачі електричної енергії відповідно до підпункту 3 пункту 8.3 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, що свідчить про порушення вимог пункту 1 частини другої та пункту 2 частини другої статті 57 Закону, частини першої статті 75 Закону, підпунктів 13 та 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу.
У відповідності до умов Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024 укладеного між ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та НЕК «УКРЕНЕРГО» в редакції від 22.12.2021, згідно додаткової угоди б/н протягом травня-липня 2022 року ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснювались платежі у відповідності до п.п.5.1-5.5 вказаного Договору, якими визначено, розрахунковим періодом є календарний місяць та користувач (Позивач) здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП (НЕК УКРЕНЕРГО) таким чином :
-          1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму :
-          2 платіж до 10 числа розрахункового місяця;
-          3 платіж до 15 числа розрахункового місяця;
-          4 платіж до 20 числа розрахункового місяця;
-          5 платіж до 25 числа розрахункового місяця.
Відповідно до п.5.5. Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно) на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих Виконавцем (ОСП).
Підпунктом 2 пункту 6.1 Договору визначено право ОСП самостійно розраховувати планові обсяги Послуги на підставі обсягу наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді у разі не надання у встановлені терміни повідомлень щодо планових обсягів Користувачем.
Відповідно до підп.2 п.8.2 Договору ОСП зобов`язується складати та надавати Користувачу акти, рахунки, повідомлення у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього Договору.
Так,  НЕК «УКРЕНЕРГО» за лютий 2022 року виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» рахунок від 28.01.2022  № 0238-02024 28/01/2022, за яким до сплати визначено 16831252,26 грн.
Враховуючи положення п.5.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 №0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» належить здійснити оплату у розмірі 1/5 вказаної в рахунку суми вартості Послуги в розмірі 16831252,26 грн., що становить - 3366250,45 грн.
На виконання вимог п.5.2 Договору, 02.02.2022  ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» другого банківського дня розрахункового місяця здійснило повну оплату виставленого рахунку на суму 16831252,26 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 898587 від 02.02.22.
Тобто, з урахуванням того, що по договору необхідно було сплатити 1/5 виставленої суми 3366250,45 грн, переплата по першому платежу становить 13465001, 89 грн.
Отже, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило оплату першого платежу за лютий 2022 року з переплатою та дотриманням умов договору.
Для оплати другого платежу ОСП виставив рахунок від 04.02.2022 №0238-02024 04/02/2022 з призначенням платежу за послуги з передачі електричної енергії за лютий 2022 року згідно з договором від 15.02.2019 № 0238-02024 на суму 16 831 252,26 грн. з ПДВ.
ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» 10.02.22  здійснило оплату другого платежу з переплатою на виконання п. 5.2 Договору відповідно до платіжного доручення № 899669 на суму 16831252,34 грн.
Тобто, з урахуванням того, що по договору необхідно було сплатити 1/5 виставленої суми 3366250,45 грн, переплата по другому платежу становить 13465001, 89 грн.
Отже, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило оплату другого платежу за лютий 2022 року з переплатою та дотриманням умов договору.
Для оплати третього платежу ОСП виставив рахунок від 10.02.2022  №0238-02024 10/02/2022 з призначенням платежу за послуги з передачі електричної енергії за лютий 2022 року згідно з договором від 15.02.2019 № 0238-02024 на суму 16831252,26 грн. з ПДВ.
ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» 15.02.22 здійснило оплату третього платежу з переплатою на виконання п. 5.2 Договору відповідно до платіжного доручення № 900121 на суму 16831252,34 грн.
Тобто, з урахуванням того, що по договору необхідно було сплатити 1/5 виставленої суми 3366250,45 грн, переплата по третьому платежу становить 13465001, 89 грн.
Отже, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило оплату третього платежу за лютий 2022 року з переплатою та дотриманням умов договору.
Для оплати четвертого платежу ОСП виставив рахунок від 15.02.2022 за № 0238-02024 15/02/2022 з призначенням платежу за послуги з передачі електричної енергії за лютий 2022 згідно з договором від 15.02.2019 № 0238-02024 на суму 16831252,26 грн. з ПДВ.
ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» 18.02.22 здійснило оплату четвертого платежу з переплатою на виконання п. 5.2 Договору відповідно до платіжного доручення №900583 на суму 16831252,34 грн.
Тобто, з урахуванням того, що по договору необхідно було сплатити 1/5 виставленої суми 3366250,45 грн., переплата по четвертому платежу становить 13465001, 89 грн.
Отже, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило оплату четвертого платежу за лютий 2022 року з переплатою та дотриманням умов договору.
Для оплати п`ятого платежу ОСП виставив рахунок від 18.02.2022 № 0238-02024 18/02/2022 з призначенням платежу за послуги з передачі електричної енергії за лютий 2022 згідно з договором на передачу електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024 на суму 16831252,26 грн. з ПДВ.
Отже, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» 25.02.22  здійснило оплату п`ятого платежу з переплатою на виконання п. 5.2 Договору відповідно до платіжного доручення №901659 на суму 16831252,35 грн.
Тобто, з урахуванням того, що по договору необхідно було сплатити 1/5 виставленої суми 3366250,45 грн, переплата по п`ятому платежу становить 13465001,90 грн.
Отже, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило оплату п`ятого платежу за лютий 2022 року з переплатою та дотриманням умов договору. Інших рахунків ОСП за лютий 2022 року матеріали справи не містять.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що в лютому 2022 року ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснювало кожен платіж у строки, визначенні п.п.51-5.5. Договору від 15.02.2019 № 0238-02024 на загальну суму 84 156 261,71 грн  обов`язків платіж в розмірі 1/5 виставленої у відповідних рахунках ОПС сума до сплати складає 16831252,25 грн.
Отже, судом першої інстанції встановлено, що по договору на передачу електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024 сума передплати на 01.03.22 становить 67325009,46 грн.
Матеріали справи містять рахунки, які виставлені ОСП за березень 2022 року для сплати поетапних платежів згідно договору від 15.02.2019 № 0238-02024.
Так, 28.02.22 ОСП виставлено рахунок № 0238-02024 28/02/2022 на суму 16 644 664,73грн, 04.03.22 – рахунок  №0238-02024 04/03/2022 на суму 16 644 664,73 грн, 10.03.22 – рахунок №0238-02024 10/03/2022 на суму 16 644 664,73 грн, 15.03.22 – рахунок №0238-02024 15/03/2022 на суму 16 644 664,73 грн, 21.03.22 – рахунок №0238-02024 21/03/2022 на суму 16 644 664,73 грн. Інших рахунків ОСП за березень 2022 року матеріали справи не містять.
Згідно п. 5.2 договору від 15.02.2019 № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в березні 2022 року п`ять поетапних платежів по 3 328 932, 95 грн, всього за березень 2022 року 16644 664, 75 грн.
Зважаючи на те, що станом на 01.03.22  згідно матеріалів справи обліковувалась передплата в сумі 67325009,46 грн, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за березень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі, а залишок передплати станом на 01.04.22  становить 50 680 344, 73 грн.
Матеріали справи містять рахунки, які виставлені ОСП за квітень 2022 року для сплати поетапних платежів згідно договору від 15.02.2019 № 0238-02024.
Так, 30.03.22 ОСП виставлено рахунок № 0238-02024 30/03/2022 на суму 16 249 440, 60 грн, 05.04.22 – рахунок №0238-02024 05/04/2022 на суму 16 249 440, 60 грн, 11.04.22 – рахунок №0238-02024 11/04/2022 на суму 16 249 440, 60 грн, 15.04.22 – рахунок №0238-02024 15/04/2022 на суму 16 249 440, 60 грн, 20.04.22 – рахунок №0238-02024 20/04/2022 на суму 16 249 440, 60 грн. Інших рахунків ОСП за квітень 2022 року матеріали справи не містять.
Згідно п. 5.2 договору від 15.02.2019 № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в квітні 2022 року п`ять поетапних платежів по 3 249 888, 12 грн, всього за квітень 2022 року 16 249 440, 60 грн.
Зважаючи на те, що станом на 01.04.22  згідно матеріалів справи обліковувалась передплата в сумі 50680344,73 грн, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за квітень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі.
Враховуючи виставлені ОПС в березні-квітні 2022 року рахунки, та беручи до уваги, що за вказаний період обліковувалась передплата, суд першої інстанції прийшов до висновку, що нездійснення ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» кожного поетапного платежу протягом березня-квітня 2022 року періоду не є порушенням п. 5.2 договору від 15.02.2019 № 0238-02024, тому висновки НКРЕКП в частині нездійснення ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» поетапних платежів у березні-квітні 2022 року суперечать матеріалам даної справи.
Як вбачається із змісту обґрунтувань до постанови № 1150 від 13.09.22  та акту перевірки від 15.08.22  за № 236 НКРЕКП притягнуло ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» до відповідальності за порушення в травні, червні, липні 2022 року п.п.1, 2 ч.2 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п.13, 29 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії в частині нездійснення поетапної попередньої оплати планової вартості послуги з передачі електричної енергії ОСП в березні-липні 2022 року та порушення строків поетапної оплати в травні-липні 2022 року згідно Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024.
Судом першої інстанції встановлено, що НЕК «УКРЕНЕРГО» за травень 2022 року виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» рахунок від 28.04.2022  № 0238-02024 28/04/2022.
Як вбачається із змісту рахунку від 28.04.2022  № 0238-02024 28/04/2022 всього до сплати визначена 14300405,94 грн.
Враховуючи положення п.5.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» належить здійснити оплату у розмірі 1/5 вказаної в рахунку суми вартості Послуги в розмірі 14 300 405, 94 грн., що становить - 2 860 081, 19 грн.
На виконання вимог п.5.2 Договору 29.04.2022  ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило передплату в сумі 60580169,86 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 908002 від 29.04.22.
Крім того, матеріали справи містять інші рахунки, які виставлені ОСП за травень 2022 року для сплати поетапних платежів згідно договору від 15.02.2019 № 0238-02024.
Так, 05.05.22 – рахунок №0238-02024 05/05/2022 на суму 14 300 405, 94 грн, 10.05.22 – рахунок №0238-02024 10/05/2022 на суму 14 300 405, 94 грн, 16.05.22 – рахунок №0238-02024 16/05/2022 на суму 14 300 405, 94 грн, 20.05.22 – рахунок №0238-02024 20/05/2022 на суму 14 300 405, 94 грн. Інших рахунків ОСП за травень 2022 року матеріали справи не містять.
Згідно п. 5.2 договору від 15.02.2019 № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в травні 2022 року п`ять поетапних платежів по 2 860 081, 19 грн, всього за травень 2022 року 14 300 405, 95 грн.
Зважаючи на те, що станом на 01.05.22 згідно матеріалів справи обліковувалась передплати сумі 60 580169,86 грн за платіжним дорученням № 908002 від 29.04.22, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за травень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі.
Судом першої інстанції встановлено, що НЕК «УКРЕНЕРГО» за червень 2022 року виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» рахунок від 30.05.2022  № 0238-02024 30/05/2022 на суму 13 535 787, 77 грн.
Враховуючи положення п.5.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» належить здійснити оплату у розмірі 1/5 вказаної в рахунку суми вартості Послуги в розмірі 13535787,77 грн, що становить - 2 707 157,55 грн.
На виконання вимог п.5.2 Договору, 30.05.2022  ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило передплату в сумі 67666397,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 914118 від 30.05.22.
Крім того, матеріали справи містять інші рахунки, які виставлені ОСП за червень 2022 року для сплати поетапних платежів згідно договору від 15.02.2019 № 0238-02024.
Так, 03.06.22 – рахунок №0238-02024 03/06/2022 на суму 13 535 787, 77 грн., 10.06.22 – рахунок №0238-02024 10/06/2022 на суму 13535787,77 грн, 15.06.22 – рахунок №0238-02024 15/06/2022 на суму 13535787,77 грн, 20.06.22 – рахунок №0238-02024 20/06/2022 на суму 13535787,77 грн. Інших рахунків ОСП за червень 2022 року матеріали справи не містять.
Згідно п. 5.2 договору від 15.02.2019 №0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в червні 2022 року п`ять поетапних платежів по 2707157,55 грн, всього за червень 2022 року 13535787,77 грн.
Зважаючи на те, що станом на 01.06.22  згідно матеріалів справи обліковувалась передплати сумі 67 66 397,31 грн за платіжним дорученням № 914118 від 30.05.22, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за травень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі.
Судом першої інстанції встановлено, що НЕК «УКРЕНЕРГО» за липень 2022 року виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» рахунок від 28.06.2022 № 0238-02024 28/06/2022, в якому до  сплати визначена сума – 14608016,15 грн.
Враховуючи положення п.5.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019  № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» належить здійснити оплату у розмірі 1/5 вказаної в рахунку суми вартості Послуги в розмірі 14608016, 15 грн., що становить - 2 921 603,23 грн.
На виконання вимог п.5.2 Договору, 28.06.2022  ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснило передплату в сумі 75735741,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 921071 від 28.06.22.
Крім того, матеріали справи містять інші рахунки, які виставлені ОСП за липень 2022 року для сплати поетапних платежів згідно договору від 15.02.2019 № 0238-02024.
Так, 05.07.22 – рахунок  №0238-02024 05/07/2022 на суму 14608016,15 грн, 11.07.22  - рахунок №0238-02024 11/07/2022 на суму 14608016,15 грн, 15.07.22  - рахунок №0238-02024 15/07/2022 на суму 14608016,15 грн, 20.07.22  - рахунок №0238-02024 20/07/2022 на суму 14 608016,15 грн. Інших рахунків ОСП за липень 2022 року матеріали справи не містять.
Згідно п. 5.2 договору від 15.02.2019 № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в липні 2022 року п`ять поетапних платежів по 2 921 603,23 грн., всього за червень 2022 року 14 608 016,15 грн.
Зважаючи на те, що станом на 01.07.22  згідно матеріалів справи обліковувалась передплата сумі 75 735 741, 41 грн за платіжним дорученням № 921071 від 28.06.22, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за липень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Полтаваенергозбут» суд першої інстанції виходив  з того, що поетапна оплата згідно Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 № 0238-02024 здійснювалась у розмірі та строки визначені договором, а також  відсутні порушення пункту 1 частини другої та пункту 2 частини другої статті 57, частини першої статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», підпунктів 13 та 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне.
Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року №1540-VIII (надалі по тексту - Закон №1540-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – Регулятор, НКРЕКП), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.
Статтею 3 Закону №1540-VIII передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Відповідно до пунктів  11-12 частини першої  статті 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор здійснює, зокрема: 11) контроль додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; 12)  розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.
Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора (частина третя статті 19  Закону №1540-VIII).
Згідно вимог частини першої статті 19 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.
Частинами другою та третьою цієї ж статті передбачено, що перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора. Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора.
Згідно частини четвертої статті 19 Закону №1540-VIII під час здійснення державного контролю Регулятор має право:
-          вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов;
-          фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу;
-          вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
-          призначати експертизу, одержувати пояснення, у тому числі працівників суб`єкта господарювання, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю;
-          приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень;
-          накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом;
-          за результатами перевірки або моніторингу приймати рішення про встановлення (зміну) тарифів на товари (послуги) суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та внесення змін до відповідних інвестиційних програм.
Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки. Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі. У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи прийняти акт про результати перевірки такий акт надсилається суб`єкту господарювання рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів з дня підписання акта членами комісії з перевірки.
Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки. 
У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.
Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.
Строк проведення позапланової виїзної перевірки не може перевищувати 10 робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - трьох робочих днів. У разі великих обсягів перевірки за рішенням Регулятора строк проведення позапланової виїзної перевірки може бути збільшений до 20 робочих днів, а для суб`єктів малого підприємництва - до п`яти робочих днів з внесенням відповідних змін до посвідчення на проведення перевірки (абзаци 2 і 3 частини сьомої статті 19 Закону №1540-VIII).
Під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки. У разі виявлення під час проведення позапланової виїзної перевірки однорідних порушень або таких, що прямо випливають із питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, Регулятор має право перевіряти такі порушення із подальшим застосуванням до суб`єкта господарювання відповідальності, передбаченої законодавством (абзаци 4 і 5 частини сьомої статті 19 Закону №1540-VIII).
Згідно з частиною одинадцятою статті 19 Закону №1540-VIII рішення  Регулятора про застосування санкцій за порушення ліцензійних умов, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг може бути прийнято протягом 30 днів з дня виявлення порушення Регулятором.
За вимогами частини першої статті 22 Закону №1540-VIII суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України "Про природні монополії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", "Про енергетичну ефективність" та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.
Відповідно до частини другої статті  22 Закону №1540-VIII за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії. 
Частина четверта приведеної статті передбачає, що регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання", "Про енергетичну ефективність".
Відтак, у відповідності до  підпункту "б" пункту 4 частини четвертої статті 77  Закону №2019-VIII за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню Регулятор приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів), зокрема, у розмірі від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню.
Із матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що   постановою НКРЕКП №908 від 15 серпня 2022 року відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 19 Закону №1540-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» та з урахуванням листів НЕК «УКРЕНЕРГО» від 25 липня 2022 року № 01/31166 та від 28 липня 2022 року № 01/31754 НКРЕКП призначено проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ"  у частині питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу.
На підставі вказаної постанови з 11.08.2022 по 15.08.2022 відповідачем було проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" за результатами якої складено акт від 15.08.2022 №236 (а.с. 35-42 том 1), який  направлено позивачу  (а.с. 34 том 1).
У відповідності до вказаного акту колегією суддів встановлено, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» отримано  послугу з передачі електричної енергії  від НЕК «УКРЕНЕРГО» за період з січня-липня 2022 року на суму 519 761, 78 тис.грн (з ПДВ) (за липень 2022 інформація оперативна), з яких  позивачем було сплачено  442 407,91 тис.грн (з ПДВ), тобто рівень оплати складав 85,12 %, а загальна заборгованість ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» станом на 31.07.2022 (з урахуванням переплати на початок 2022 року на суму 6 543,94 тис.грн (з ПДВ)) (за липень 2022 інформація оперативна) складала 70 709,92 тис.грн (з ПДВ), рівень сплати за послуги з передачі електричної енергії за вказаний період склав 86,38 %.
Отже, НКРЕКП за результатами перевірки зробив висновок, що позивачем не дотримано вимоги законодавства, що регулює функціонування ринку  електричної енергії, та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії, а саме, не забезпечено   вчасну та у повному  обсязі  оплату за послуги з передачі електричної енергії відповідно до підпункту 3 пункту 8.3 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком №6 до Кодексу систем передачі, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, що свідчить про порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» та  підпунктів 13, 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу.
В обґрунтуванні до проекту постанови  та розпорядження НКРЕКП вказано, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» не забезпечило вчасну та у повному обсязі оплату за послугу з передачі електричної енергії відповідно до підпункту 3 пункту 8.3 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, що свідчить про порушення вимог пункту 1 частини другої,  пункту 2 частини другої статті 57, частини першої статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», підпунктів 13, 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу (а.с. 28-30 том 1).
За результатами розгляду 13.09.2022 на засіданні НКРЕКП, яке проводилось у формі відкритого слухання, результатів перевірки  за актом від 15.08.2022 №236,  винесено постанову НКРЕКП  від 13.09.2022 №1150 «Про накладення штрафу на ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу» (а.с. 25-26 том 1), якою встановлено недотримання ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов  провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затвердженої постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1469 (далі - Ліцензійні  умови з постачання електричної енергії споживачу), а саме:
-          пунктів 1 та 2 частини другої статті 57 Закону  України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі – Закон № 2019-VIII), якими встановлено, що електропостачальник зобов`язаний дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів;
-          частини першої статті 75 Закону № 2019-VIII, якою встановлено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку;
-          підпункту 13 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу щодо обов`язку ліцензіата укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів;
-          підпункту 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу щодо обов`язку ліцензіата сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії.
У зв`язку із недотриманням приведених положень нормативно-правових актів, що регулюють  функціонування ринку електричної енергії та порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії  споживчу, постановою НКРЕКП  від 13.09.2022 №1150 накладено на ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" штраф у розмірі 170 000,00 гривень. 
Також розпорядженням НКРЕКП  від 13.09.2022 № 71-р  (а.с. 27 том 1)  за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки, зобов`язано ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" усунути порушення нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1469 (далі – Ліцензійні умови з постачання електричної енергії споживачу), а саме:
-          пункту 2 частини другої статті 57 Закону № 2019-VIII, яким встановлено, що електропостачальник зобов`язаний укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів;
-          підпункту 13 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу щодо обов`язку ліцензіата укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів;
-          підпункту 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу щодо обов`язку ліцензіата сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії,
для чого забезпечити пропорційність розрахунків за послуги з передачі та розподілу електричної енергії та виконання умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії, укладеного з НЕК «УКРЕНЕРГО», шляхом забезпечення у повному обсязі розрахунків з НЕК «УКРЕНЕРГО» за послугу з передачі електричної енергії, про що у строк до 20 січня 2023 року повідомити НКРЕКП та Сектор НКРЕКП у Полтавській області з наданням належним чином завірених копій підтвердних документів.
Не погодившись із  постановою НКРЕКП №1150 та розпорядженням НКРЕКП №71-р, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. 
Розглядаючи  спір у даній справі, колегія суддів  приходить до висновку, що позов ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Із матеріалів справи апеляційним судом  встановлено та не заперечувалось сторонами, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснює діяльність з постачання електричної енергії на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 26.06.2018 №575.
Нормативно-правовим актом, що регулює питання постачанням електричної енергії, є зокрема, Закон  України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі – Закон № 2019-VIII). 
Відповідно до підпунктів 2 та 7 пункту 2 статті 57 Закону № 2019-VIII електропостачальник зобов`язаний укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів, а також  сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії.
Згідно із  положеннями глави 5 розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі.
Укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі. 
Послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та, зокрема, електропостачальником.
Договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.
Оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифом, який встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики.
Додатком №6 до приведеного Кодексу системи передачі є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії.
На виконання приведених норм, за Типовою формою, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та НЕК «УКРЕНЕРГО» уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019  № 0238-02024 (а.с. 46-54 том 1), до якого 22.12.2021 підписано додаткову угоду  (а.с. 55-59 том 1)  (далі по тексту – Договір № 0238-02024).
У відповідності до умов цього договору НЕК «УКРЕНЕРГО» (далі – оператор системи передачі, ОСП) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (послуги), а ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (далі – користувач)  зобов`язується здійснювати оплату  за послуги (п.1.1 Договору № 0238-02024).
Для розрахунків за цим договором  використовується  плановий і фактичний  обсяги послуги (п.4.1 Договору № 0238-02024): 
1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем  повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий  місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання Користувачем повідомлень  плановим обсягом послуги визначається  фактичний обсяг наданої Послуги  у попередньому розрахунковому періоді;
2) фактичний обсяг Послуги  в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.
За вимогами п.п.5.1-5.2 Договору № 0238-02024  визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Користувач  здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП  таким чином :
- 1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:
- 2 платіж до 10 числа розрахункового місяця;
- 3 платіж до 15 числа розрахункового місяця;
- 4 платіж до 20 числа розрахункового місяця;
- 5 платіж до 25 числа розрахункового місяця.
У разі зміни планових обсягів Послуги  протягом розрахункового місяця Користувач  передач ОСП повідомлення про зміну  обсягів Послуги. ОСП протягом 5  робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (п.5.3 Договору № 0238-02024).
У відповідності до п.5.5 Договору № 0238-02024  Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно) на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих Виконавцем (ОСП), а самостійно сформованих в електронному вигляді  за допомогою «Системи управління ринком» (СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу, з використанням у порядку, визначеному законодавством.  
Підпунктом 2 пункту 6.1 Договору  № 0238-02024  визначено право ОСП самостійно розраховувати планові обсяги Послуги на підставі обсягу наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді у разі не надання у встановлені терміни повідомлень щодо планових обсягів Користувачем.
Відповідно до  підпункту 2 пункту 8.2 Договору № 0238-02024  ОСП зобов`язується складати та надавати Користувачу акти, рахунки, повідомлення у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього Договору.
Згідно з підпунктом 3 пункту 8.3 Договору № 0238-02024  користувач зобов`язується  здійснювати вчасно та у повному обсязі  оплату за послуги на умовах, визначених цим Договором. 
З приведеного вбачається, що за умовами Договору № 0238-02024 визначено  плановий і фактичний обсяг надання послуги, які передбачаються відповідний порядок розрахунку, зокрема, за плановий обсяг оплата  здійснюється за  схемою п`ять платежів до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця  у розмірі по 1/5 від планової вартості послуги, а за фактичний - до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно). 
При цьому, НЕК «УКРЕНЕРГО» зобов`язується  складати і надавати  рахунки про оплату послуг  з передачі електричної енергії на підставі планових обсягів  послуги наданих у попередньому розрахунковому періоді, а ТОВ «Полтаваенергозбут»  мав право  проводити їх коригування в залежності від зміни обсягів передачі електричної енергії.
Відтак, за лютий 2022 року НЕК «УКРЕНЕРГО» виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» за Договором № 0238-02024 п`ять рахунків від 28.01.2022, 04.02.2022, 10.02.2022, 15.02.2022 та 18.02.2022 кожний на суму 16 831 252,26 грн (з ПДВ) та із плановим обсягом 40579,920 МВт*год (а.с.209, 210, 211, 212, 213 том 1), що в загальному розмірі складає 84 156 261,30 грн.
Отже, за лютий місяць 2022 року було визначено  плановий обсяг послуги, за який  у відповідності до платіжних доручень №898587 від 02.02.2022  на суму 16 831 252,34 грн (а.с. 70 том 1), №899669 від 10.02.2022 на суму 16 831 252,34 грн (а.с. 71 том 1), № 0000900121 від 15.02.2022 на суму 16 831 252,34 грн (а.с. 72 том 1), №900583 від 18.02.2022 на суму 16 831 252,34 грн (а.с. 73 том 1), №901659 від 25.02.2022 на суму 16 831 252,35 грн (а.с. 74 том 1), ТОВ «Полтаваенергозбут» оплатило суму 84 156 261,71 гривень. Відповідний розмір сплати та кількість платежів підтверджено також позивачем у  інформації  щодо рівня розрахунків, який надано до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3). 
Згідно із актом прийому-передачі послуг від 28.02.2022 НЕК «УКРЕНЕРГО» передало, а ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало за Договором №0238-02024 послуги з передачі електричної енергії за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 на суму 76 463 346,42 грн (вартість послуги з ПДВ)  за фактичний обсяг 184 352,087 МВт*год (а.с. 60 том 1, зворотна сторона). 
Згідно з даними поданого до суду  апеляційної інстанції Акту-коригування від 27.07.2022 до акту приймання-передачі Послуги від 28.02.2022 згідно з Договором від 15.02.2019 №0238-02024 (а.с. 225 том 3), фактичний обсяг послуги   за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 склав 188 468,428 МВт*год на  загальну суму 78 170 672,94 грн  (вартість послуги з ПДВ). 
Отже за даними відкоригованого  обсягу отриманої послуги  вбачається, що фактичний обсяг послуги відрізнявся від  планового. 
З приведеного вбачається, що у лютому місяці 2022 року за плановими обсягами за Договором № 0238-02024 позивачу до оплати належало 84 156 261,71 грн, тоді як за даними акту від 28.02.2022 фактичний обсяг склав 76 463 346,42 грн (78 170 672,94 грн згідно з акту-коригування), а відповідно різниця цих сум становить переплату, що була додана до переплати за попередній розрахунковий місяць. 
Таким чином, за даними акту перевірки переплата ТОВ «Полтаваенергозбут» по Договору № 0238-02024 у лютому 2022 року склала 10 243,33 тис.грн.
Поряд з цим, з наданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації щодо рівня розрахунків  ТОВ «Полтаваенергозбут» з оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО» до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0238-02024 в період січень-липень 2022 року (а.с.135 том 3)  вбачається, що  у лютому 2022 року позивачем сплачено 84 156 261,71 гривень, тоді як  фактичний обсяг  складав суму 76 088 301,03 гривень (згідно акту приймання-передачі фактичний обсяг складав 76 463 346,42 грн), а  станом на початок березня 2022 року у ТОВ «Полтаваенергозбут» обліковувалась переплата  9 757 539,52 гривень, яка складалась із  різниці від сплаченого і фактично спожитого розміру послуг (84 156 261,71 - 76 088 301,03 = 8 067 960,68 гривень) та  переплати   на початок  лютого місяця (1 689 578,84 гривень). 
Тобто у приведеній вище інформації   сума за фактичний обсяг  отриманої послуги відрізняється  від первинних даних (актів прийому-передачі), а також розмір переплати за лютий 2022 року є відмінним  від даних  акту перевірки. В ході  розгляду справи  позивачем не обґрунтовано,  чому  вказана інформація містила  відмінні розміри аніж ті, що вказані у акті прийому-передачі послуг за відповідний місяць, а також інших обґрунтувань, які приводились в ході розгляду справи. 
Отже позивачем  не обґрунтовано  наявність переплати станом на початок березня саме у розмірі 9 757 539,52 гривень. При цьому, з огляду на непослідовні  пояснення позивача під час розгляду справи, які різнились  між собою, колегія суддів бере за основу саме дані отримані  в ході перевірки суб`єктом владних повноважень та вихідні дані  закріплені в первинних документах (умови договору, рахунки, платіжні доручення, акти  прийому-передачі послуг).
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що у лютому місяці 2022 року позивачем виконано вимоги п.4.1 Договору № 0238-02024 щодо  поетапної попередньої оплати  планової вартості послуги з передачі електричної енергії,  за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця.  Крім того, в ході перевірки відповідачем було встановлено наявність переплати у ТОВ «Полтаваенергозбут» станом на кінець лютого 2022 року за Договором № 0238-02024, про наявність якої також відображено у інформації  щодо рівня розрахунків, поданій позивачем до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3).  
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що  виходячи із виставлених за лютий рахунків  позивачу необхідно було сплатити платіж  в розмірі по 1/5 від виставленої суми  16831252,26 грн, а тому в лютому 2022 року ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» здійснювало кожен платіж у строки, визначенні п.п.5.1-5.5 Договору № 0238-02024 та виконавши  оплату   на загальну  суму 84 156 261,71 грн, у зв`язку з чим переплата по Договору № 0238-02024 у ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ»  станом на 01.03.2022 становила 67 325 009,46 грн. В той час як навіть за даними   інформації  поданої до апеляційної інстанції  (а.с.135 том 3), розмір переплати позивачем самостійно визначено значно менший, а саме  на рівні 9 757 539,52 гривень.
Крім того, за березень 2022 року НЕК «УКРЕНЕРГО» виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» за Договором № 0238-02024 п`ять рахунків від 28.02.2022, 04.03.2022, 10.03.2022, 15.03.2022 та 21.03.2022 кожний на суму 16 644 664,73 грн (з ПДВ) та із плановим обсягом 40130,060 МВт*год (а.с.217, 218, 219, 220, 221 том 1), що в загальному розмірі складає 83 223 323,65 грн.
Матеріали справи не містять повідомлень ТОВ «Полтаваенергозбут» про коригування  вартості в залежності від зміни планового обсягу послуги з передачі електричної енергії  за березень 2022 року.
Отже, за березень  місяць 2022 року було визначено  плановий обсяг послуги, за який  ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до вимог п.4.1 Договору № 0238-02024 мала сплатити п`ять платежів по 16 644 664,73 грн кожний. Натомість, у відповідності до даних  отриманих в ході проведення перевірки  та з урахуванням правил  вчинення   поетапної оплати (до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця), ТОВ «Полтаваенергозбут»  у березні 2022 року  не здійснили оплату за послуги отримані за Договором № 0238-02024. 
Згідно із актом прийому-передачі послуг від 31.03.2022 НЕК «УКРЕНЕРГО»  передало, а ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало за договором №0238-02024 послуги  з передачі електричної енергії за період з 01.03.2022 по 31.03.2022  на суму 79 734 374,84 грн (вартість послуги з ПДВ) за фактичний обсяг 192238,492 МВт*год (а.с. 61 том 1).
З приведеного вбачається, що у березні місяці 2022 року за плановими обсягами по Договору № 0238-02024 позивачу до оплати належало 83 223 323,65 грн, тоді як за даними акту від 31.03.2022 фактичний обсяг склав 79 734 374,84  грн. Отже, за умови  своєчасної та повної сплати  платежів за плановими обсягами, у позивача б мала обліковуватись переплата, проте у зв`язку з тим, що  у звітному періоді не було виконано вимог  щодо своєчасних поетапних платежів  та за умови наявності за лютий 2022 року переплати (в тому числі, у розмірі 10 243,33 тис.грн), у позивача утворилась заборгованість. 
За даними акту перевірки по Договору № 0238-02024 у березні 2022 року заборгованість ТОВ «Полтаваенергозбут» склала 69 766,85 тис.грн.
Поряд з цим, з наданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації щодо рівня розрахунків  ТОВ «Полтаваенергозбут» з оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО» до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0238-02024 в період січень-липень 2022 року (а.с.135 том 3)  вбачається, що   у березні 2022 року позивачем сплачено 60 580 169,86 грн, тоді як фактичний обсяг  складав суму 79 873 476,86 гривень (згідно акту приймання-передачі фактичний обсяг складав 79 734 374,84  грн),  і відповідно заборгованість станом на початок квітня 2022 року склала 9 535 767, 48 гривень. В той же час колегія суддів зауважує, що  платіж у сумі 60 580 169,86 грн згідно платіжного доручення №908002 від 29.04.2022 (а.с. 74 том 1)  здійснено у квітні 2022 року, а позивачем вказана сума віднесена  за березень 2022 року, що також  свідчить про недотримання  умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків. 
Тобто у приведеній вище інформації   сума за фактичний обсяг  отриманої послуги відрізняється  від первинних даних (актів прийому-передачі), а також розмір заборгованості за березень 2022 року є відмінним  від даних акту перевірки. В ході  розгляду справи  позивачем не обґрунтовано,  чому  вказана інформація містила  відмінні розміри аніж ті, що вказані у акті прийому-передачі послуг за відповідний місяць, а також інших обґрунтувань, які приводились в ході розгляду справи. 
Отже позивачем  не обґрунтовано  наявність заборгованості станом на початок квітня саме у розмірі 9 535 767, 48 гривень. При цьому, з огляду на непослідовні  пояснення позивача під час розгляду справи, які різнились  між собою, колегія суддів бере за основу саме дані отримані  в ході перевірки суб`єктом владних повноважень та вихідні дані  закріплені в первинних документах (умови договору, рахунки, платіжні доручення, акти  прийому-передачі послуг). 
Колегія суддів також зазначає, що оплата згідно платіжного доручення №908002 від 29.04.2022 (а.с. 74 том 1) на суму 60 580 169,86 грн проведена у квітні 2022 року,, яка у інформації щодо рівня розрахунків, поданої до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3), позивачем віднесена за березень місяць 2022 року,  в тому числі, свідчить про недотримання  умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків.  
Відтак, у березні 2022 року  позивач не виконав вимоги п.4.1 Договору № 0238-02024 щодо оплати за плановий обсяг послуг за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця, а також здійснив оплату  за послуги не у повному обсязі, у зв`язку з  чим у  позивача за березень 2022 року утворилась заборгованість.
Тому  колегія суддів вважає, що в акті перевірки  відповідачем  вірно відображено  наявність порушення з боку позивача, які полягали у нездійсненні поетапної попередньої оплати  планової вартості послуги з передачі електричної енергії у березні 2022 року,  за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що за умовами договору № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в березні 2022 року платежі в розмірі по 1/5 від виставленої суми  16644 664,75 грн, а за умови наявності  станом на 01.03.22 передплати в сумі 67325009,46 грн, то ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за березень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі, і залишок передплати станом на 01.04.22  становить 50 680 344, 73 грн. В той час як навіть за даними  інформації  поданої до апеляційної інстанції  (а.с.135 том 3),   розмір заборгованості за березень 2022 року  позивачем самостійно визначено  у сумі 9 535 767, 48 гривень.
Крім того, за квітень 2022 року НЕК «УКРЕНЕРГО» виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» за Договором № 0238-02024 п`ять рахунків від 30.03.2022, 05.04.2022, 11.04.2022, 15.04.2022 та 20.04.2022 кожний на суму 16 249 440,60 грн (з ПДВ) та із плановим обсягом 39177,180 МВт*год (а.с.222, 223, 224, 225, 226 том 1), що в загальному розмірі складає 81 247 203,00 грн.
Матеріали справи не містять повідомлень ТОВ «Полтаваенергозбут» про коригування  вартості в залежності від зміни планового обсягу послуги з передачі електричної енергії  за квітень 2022 року.
Отже, за квітень місяць 2022 року було визначено  плановий обсяг послуги, за який  ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до вимог п.4.1 Договору № 0238-02024 мала сплатити п`ять платежів по 16 249 440,60 грн кожний. Натомість, у відповідності до даних  отриманих в ході проведення перевірки  та з урахуванням правил  вчинення   поетапної оплати (до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця), ТОВ «Полтаваенергозбут»  у квітні 2022 року здійснило однократно оплату за Договором № 0238-02024 згідно платіжного доручення №908002 від 29.04.2022 (а.с. 74 том 1) на суму 60 580 169,86 грн. Вказана сума позивачем віднесена до оплати за  березень 2022 року. 
Згідно із актом прийому-передачі послуг від 30.04.2022 НЕК «УКРЕНЕРГО» передало, а ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало за договором №0238-02024 послуги з передачі електричної енергії  за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 на суму 71 003 564,86 грн (вартість послуги з ПДВ) за фактичний обсяг 171188,628 МВт*год  (а.с. 61 том 1, зворотна сторона).
З приведеного вбачається, що  у квітні місяці 2022 року за плановими обсягами за Договором № 0238-02024 позивачу до оплати належало 81 247 203,00 грн, тоді як за даними акту від 30.04.2022 фактичний обсяг склав 71 003 564,86 грн.  За умови  своєчасної та повної сплати  розмірів платежів за плановими обсягами, у позивача б мала обліковуватись переплата. 
За даними акту перевірки по Договору № 0238-02024 у квітні 2022 року заборгованість ТОВ «Полтаваенергозбут» склала 80 366,42 тис.грн.
Поряд з цим, з наданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації щодо рівня розрахунків  ТОВ «Полтаваенергозбут» з оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО» до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0238-02024 в період січень-липень 2022 року (а.с.135 том 3)  вбачається, що    у квітні 2022 року позивачем сплачено 67 666 397,31 грн, тоді як фактичний обсяг  складав суму 71 003 564,86 гривень (згідно акту приймання-передачі фактичний обсяг складав 71 003 564,86 грн),  і відповідно заборгованість станом на початок травня  2022 року  склала 12 872 935,03 гривень. В той же час колегія суддів зауважує, що  платіж у сумі 67 666 397,31 грн згідно платіжного доручення №914118 від 30.05.2022 (а.с.75 том 1) здійснено у  травні 2022 року, а позивачем вказана сума віднесена  за квітень 2022 року, що також  свідчить про недотримання  умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків. 
Тобто у приведеній вище інформації  розмір заборгованості за квітень 2022 року є відмінним  від даних акту перевірки. В ході  розгляду справи  позивачем не обґрунтовано,  чому  вказана інформація містила  відмінні розміри аніж ті, що вказані у акті прийому-передачі послуг за відповідний місяць. 
Отже позивачем  не обґрунтовано  наявність заборгованості станом на початок травня саме у розмірі 12 872 935,03 гривень. При цьому, з огляду на непослідовні  пояснення позивача під час розгляду справи, які різнились  між собою, колегія суддів бере за основу саме дані отримані  в ході перевірки суб`єктом владних повноважень та вихідні дані  закріплені в первинних документах (умови договору, рахунки, платіжні доручення, акти  прийому-передачі послуг). 
Колегія суддів також зазначає, що оплата згідно платіжного доручення №914118 від 30.05.2022 (а.с.75 том 1) на суму 67 666 397,31 грн проведена у травні 2022 року, яка у інформації щодо рівня розрахунків, поданої до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3), позивачем віднесена за квітень місяць 2022 року,  в тому числі, свідчить про недотримання  умов Договору № 0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків.
Відтак, у квітні 2022 року  позивач не виконав вимоги п.4.1 Договору № 0238-02024 щодо оплати за плановий обсяг послуг за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця, а також, за умови вже наявної заборгованості, що утворилась за попередні місяці, позивач здійснив оплату  за послуги не у повному обсязі, у зв`язку з  чим за квітень 2022 року утворилась заборгованість. 
Тому  колегія суддів вважає, що у акті перевірки  відповідачем  вірно відображено  наявність порушення з боку позивача, які полягали у несвоєчасній оплаті за надані послуги, сплата не в повному обсязі, що виразилось у не здійсненні поетапної попередньої оплати  планової вартості послуги з передачі електричної енергії у квітні 2022 року,  за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що за умовами договору № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в квітні 2022 року платежі в розмірі по 1/5 від виставленої суми  16 249 440, 60 грн, а  за умови наявності станом на 01.04.22 передплати в сумі 50 680 344,73 грн, то ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за квітень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі.  В той час як навіть за даними  інформації  поданої до апеляційної інстанції (а.с.135 том 3), розмір заборгованості за квітень 2022 року  позивачем самостійно визначено  у сумі 12 872 935,03  гривень.
Крім того, за травень 2022 року НЕК «УКРЕНЕРГО» виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» за Договором № 0238-02024 п`ять рахунків від 28.04.2022, 05.05.2022, 10.05.2022, 16.05.2022 та 20.05.2022 кожний на суму 14 300 405,94 грн (з ПДВ) та із плановим обсягом 34478,084 МВт*год (а.с.227, 228, 229, 230, 231 том 1), що в загальному розмірі складає 71 502 029,70 грн.
Матеріали справи не містять повідомлень ТОВ «Полтаваенергозбут» про коригування  вартості в залежності від зміни планового обсягу послуги з передачі електричної енергії  за травень 2022 року.
Отже, за травень місяць 2022 року було визначено  плановий обсяг послуги, за який  ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до вимог п.4.1 Договору № 0238-02024 мала сплатити п`ять платежів по 14 300 405,94 грн кожний. 
Натомість, з урахуванням правил  вчинення   поетапної оплати (до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця),   ТОВ «Полтаваенергозбут»  у травні 2022 року здійснило  оплату  НЕК «УКРЕНЕРГО» за Договором № 0238-02024, зокрема,  згідно платіжного доручення №914118 від 30.05.2022 (а.с.75 том 1) на суму 67 666 397,31 грн. Вказана сума позивачем віднесена до оплати за  квітень 2022 року.
Згідно із актом прийому-передачі послуг від 31.05.2022 НЕК «УКРЕНЕРГО» передало, а ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало за договором №0238-02024 послуги  з передачі електричної енергії  за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на суму 65 042 723,64 грн (вартість послуги з ПДВ) за фактичний обсяг 156817,121 МВт*год (а.с. 62 том 1).
З приведеного вбачається, що  у травні місяці 2022 року за плановими обсягами за Договором № 0238-02024 позивачу до оплати належало 71 502 029,70 грн, тоді як за даними акту від 31.05.2022 фактичний обсяг склав 65 042 723,64 грн.  За умови  своєчасної та повної сплати  розмірів платежів за плановими обсягами, у позивача б мала обліковуватись переплата.  
За даними акту перевірки по Договору № 0238-02024 у травні 2022 року заборгованість ТОВ «Полтаваенергозбут» склала 76 542,31 тис.грн.
Поряд з цим, з наданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації щодо рівня розрахунків  ТОВ «Полтаваенергозбут» з оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО» до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0238-02024 в період січень-липень 2022 року (а.с.135 том 3)  вбачається, що  у травні 2022 року позивачем сплачено 75 735 741,41 грн, тоді як фактичний обсяг  складав суму 63 607 572,32 гривень (згідно акту приймання-передачі фактичний обсяг складав 65 042 723,64 грн),  і відповідно заборгованість станом на початок червня  2022 року  склала 744 765,94 гривень.  В той же час колегія суддів зауважує, що  платіж у сумі 60 580 169,86 грн згідно платіжного доручення №908002 від 29.04.2022 (а.с. 74 том 1)  здійснено у квітні 2022 року, а позивачем вказана сума віднесена  за березень 2022 року, що також  свідчить про недотримання умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків. 
Тобто у приведеній вище інформації   сума за фактичний обсяг  отриманої послуги відрізняється  від первинних даних (актів прийому-передачі), а також розмір заборгованості за травень 2022 року є відмінним  від даних акту перевірки. В ході  розгляду справи  позивачем не обґрунтовано, чому  вказана інформація містила  відмінні розміри аніж ті, що вказані у акті прийому-передачі послуг за відповідний місяць, а також інших обґрунтувань, які приводились в ході розгляду справи. 
Отже позивачем  не обґрунтовано  наявність заборгованості станом на початок травня саме у розмірі 744 765,94 гривень. При цьому, з огляду на непослідовні  пояснення позивача під час розгляду справи, які різнились  між собою, колегія суддів бере за основу саме дані отримані  в ході перевірки суб`єктом владних повноважень та вихідні дані  закріплені в первинних документах (умови договору, рахунки, платіжні доручення, акти  прийому-передачі послуг).  
Колегія суддів також зазначає, що оплата згідно платіжних доручень  доручення №921071 від 28.06.2022 (а.с. 76 том 1)  суму у розмірі 75 735 741,41 грн проведена у червні 2022 року, яка у інформації щодо рівня розрахунків, поданої до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3), позивачем віднесена за травень місяць 2022 року,  в тому числі, свідчить про недотримання умов Договору № 0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків.
Відтак, у травні 2022 року  позивач не виконав вимоги п.4.1 Договору № 0238-02024 щодо оплати за плановий обсяг послуг за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця, а також, за умови вже наявної заборгованості, що утворилась за попередні місяці, позивач здійснив оплату  за послуги не у повному обсязі, у зв`язку з  чим за травень 2022 року утворилась заборгованість. 
Тому  колегія суддів вважає, що у акті перевірки  відповідачем  вірно відображено  наявність порушення з боку позивача, які полягали у несвоєчасній оплаті за надані послуги,  сплата не в повному обсязі, та виразились  у не здійсненні поетапної попередньої оплати  планової вартості послуги з передачі електричної енергії у травні 2022 року,  за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця, а також здійсненні оплати з порушенням встановлених строків оплати. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що за умовами договору № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в травні 2022 року платежі в розмірі по 1/5 від виставленої суми  14 300 405, 94 грн, а  за умови наявності станом  на 01.05.22   передплати в сумі 60 580 169,86 грн, згідно платіжного доручення № 908002 від 29.04.22, то ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за травень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі. В той час як навіть за даними  інформації  поданої до апеляційної інстанції (а.с.135 том 3), розмір заборгованості за травень 2022 року  позивачем самостійно визначено  у сумі 744 765,94 гривень. 
Крім того, за червень 2022 року НЕК «УКРЕНЕРГО» виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» за Договором № 0238-02024 п`ять рахунків від 30.05.2022, 03.06.2022, 10.06.2022, 15.06.2022 та 20.06.2022 кожний на суму 13 535 787,77 грн (з ПДВ) та із плановим обсягом 32634,600 МВт*год (а.с.232, 233, 234, 235, 236 том 1), що в загальному розмірі складає 67 678 938,85 грн.
Матеріали справи не містять повідомлень ТОВ «Полтаваенергозбут» про коригування  вартості в залежності від зміни планового обсягу послуги з передачі електричної енергії за червень 2022 року.
Отже, за червень місяць 2022 року було визначено  плановий обсяг послуги, за який  ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до вимог п.4.1 Договору № 0238-02024 мала сплатити п`ять платежів по 13 535 787,77 грн кожний. Натомість, у відповідності до даних  отриманих в ході проведення перевірки, з урахуванням правил  вчинення   поетапної оплати (до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця), у червні 2022 року ТОВ «Полтаваенергозбут»  здійснило дві оплати НЕК «УКРЕНЕРГО» за Договором № 0238-02024, зокрема:
- згідно платіжного доручення №0000917937 від 15.06.2022 (а.с.75 том 1) на суму 61 804,91 грн, де в графі «призначення платежу» вказана сума віднесена до оплати за травень 2022 року;
- згідно платіжного доручення №921071 від 28.06.2022 (а.с. 76 том 1)  суму у розмірі 75 735 741,41 грн, тоді як позивачем вказана сума віднесена до оплати за травень 2022 року, про що також вбачається із графи «призначення платежу». 
Згідно із актом прийому-передачі послуг від 30.06.2022 НЕК «УКРЕНЕРГО» передало, а ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало за договором №0238-02024  послуги  з передачі електричної енергії  за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 на суму 66 354 836,82 грн (вартість послуги з ПДВ) за фактичний обсяг 159980,608 МВт*год (а.с. 62 том 1, зворотна сторона).
З приведеного вбачається, що у червні місяці 2022 року за плановими обсягами за Договором № 0238-02024 позивачу до оплати належало 67 678 938,85  грн, тоді як за даними акту від 30.06.2022 фактичний обсяг склав 66 354 836,82  грн.  За умови  своєчасної та повної сплати  розмірів платежів за плановими обсягами, у позивача б мала обліковуватись переплата.   
За даними акту перевірки по Договору № 0238-02024 у червні 2022 року заборгованість ТОВ «Полтаваенергозбут» склала 65 542,10 тис.грн.
Поряд з цим, з наданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації щодо рівня розрахунків  ТОВ «Полтаваенергозбут» з оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО» до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0238-02024 в період січень-липень 2022 року (а.с.135 том 3)  вбачається, що  у червні 2022 року позивачем сплачено 65 255 890,00 грн, тоді як фактичний обсяг  складав суму 64 511 124,16 гривень (згідно акту приймання-передачі фактичний обсяг складав 66 354 836,82  грн),  і відповідно заборгованість станом на початок липня  2022 року   не обліковувалась. В той же час колегія суддів зауважує, що  платіж у сумі 65 255 890,00 грн згідно платіжного доручення №924004 від 14.07.2022 (а.с. 77 том 1) здійснено у липні 2022 року, а позивачем вказана сума віднесена  за червень  2022 року, що також  свідчить про недотримання  позивачем умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків. 
Тобто у приведеній вище інформації   сума за фактичний обсяг  отриманої послуги відрізняється  від первинних даних (актів прийому-передачі), а також розмір заборгованості за червень 2022 року є відмінним  від даних акту перевірки. В ході  розгляду справи  позивачем не обґрунтовано, чому  вказана інформація містила  відмінні розміри аніж ті, що вказані у акті прийому-передачі послуг за відповідний місяць, а також інших обґрунтувань, які приводились в ході розгляду справи. 
Отже позивачем  не обґрунтовано відсутність заборгованості станом на початок липня 2022 року. При цьому, з огляду на непослідовні  пояснення позивача під час розгляду справи, які різнились  між собою, колегія суддів бере за основу саме дані отримані  в ході перевірки суб`єктом владних повноважень та вихідні дані  закріплені в первинних документах (умови договору, рахунки, платіжні доручення, акти  прийому-передачі послуг).  
Колегія суддів також зазначає, що оплата згідно платіжного доручення №924004 від 14.07.2022 (а.с. 77 том 1) суму у розмірі 65 255 890,00 грн проведена у липні 2022 року, яка у інформації щодо рівня розрахунків, поданої до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3), позивачем віднесена за червень місяць 2022 року,  в тому числі, свідчить про недотримання  умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків.
Відтак, у червні 2022 року  позивач не виконав вимоги п.4.1 Договору № 0238-02024 щодо оплати за плановий обсяг послуг за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця. Крім того, у зв`язку із  облікованою у позивача заборгованістю, яка  утворилась за попередні місяці, а також  з огляду на різницю планової та фактичної обсягів, за червень 2022 року у  позивача погашено заборгованість. 
Тому  колегія суддів вважає, що у акті перевірки  відповідачем  вірно відображено  наявність порушення з боку позивача, які полягали у не здійсненні поетапної попередньої оплати  планової вартості послуги з передачі електричної енергії у червні 2022 року,  за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця, а також здійсненні оплати з порушенням встановлених строків оплати. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що за умовами договору № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в червні 2022 року платежі в розмірі по 1/5 від виставленої суми  13535787,77 грн, а  за умови наявності станом  на 01.06.22   передплати в сумі 67 66 397,31 грн, згідно платіжного доручення № 914118 від 30.05.22, то ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за червень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі. 
Крім того, за липень 2022 року НЕК «УКРЕНЕРГО» виставило ТОВ «Полтаваенергозбут» за Договором № 0238-02024 п`ять рахунків від 28.06.2022, 05.07.2022, 11.07.2022, 15.07.2022 та 20.07.2022 кожний на суму 14 608 016,15 грн (з ПДВ) та із плановим обсягом 35219,728 МВт*год (а.с.237, 238, 239, 240, 241 том 1),  що в загальному розмірі складає 73 040 080,75 грн.
Матеріали справи не містять повідомлень ТОВ «Полтаваенергозбут» про коригування  вартості в залежності від зміни планового обсягу послуги з передачі електричної енергії   за липень 2022 року. 
Отже, за липень місяць 2022 року було визначено  плановий обсяг послуги, за який  ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до вимог п.4.1 Договору № 0238-02024 мала сплатити п`ять платежів по 14 608 016,15 грн кожний. При цьому, оскільки перевірка проводилась в період з 11.08.2022 по 15.08.2022, інформація за  липень 2022 року була наявна у вигляді оперативних даних.  Хоча, у відповідності до даних  отриманих в ході проведення перевірки, з урахуванням правил  вчинення   поетапної оплати (до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця), у липні 2022 року ТОВ «Полтаваенергозбут»  здійснило оплату НЕК «УКРЕНЕРГО» за Договором № 0238-02024, а саме: 
- згідно платіжного доручення №924004 від 14.07.2022 (а.с. 77 том 1) на суму 65 255 890,00 грн, тоді як позивачем вказана сума віднесена до оплати за червень 2022 року;
- згідно платіжного доручення №924005 від 14.07.2022 (а.с.76 том 1) на суму 61 804,91 грн, тоді як позивачем вказана сума віднесена до оплати за червень 2022 року, про що також вбачається із графи «призначення платежу»;
- згідно платіжного доручення №924302 від 18.07.2022 (а.с. 77 том 1)  суму у розмірі 224 402,01 грн, тоді як із графи «призначення платежу» вказана сума віднесена до оплати за червень 2022 року. 
Згідно із актом прийому-передачі послуг від 31.07.2022 НЕК «УКРЕНЕРГО» передало, а ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало за договором №0238-02024 послуги  з передачі електричної енергії  за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 на суму 68 797 379,03 грн (вартість послуги з ПДВ) за фактичний обсяг 165869,544 МВт*год (63 том 1).
З приведеного вбачається, що   у липні місяці 2022 року за плановими обсягами за Договором № 0238-02024 позивачу до оплати належало 73 040 080,75 грн, тоді як за даними акту від 31.07.2022 фактичний обсяг склав 68 797 379,03 грн.  За умови  своєчасної та повної сплати  розмірів платежів за плановими обсягами, у позивача б мала обліковуватись переплата. 
За даними акту перевірки по Договору № 0238-02024 у липні 2022 року  (за оперативними даними) заборгованість ТОВ «Полтаваенергозбут» склала 70 809,91 тис.грн.
Поряд з цим, з наданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації щодо рівня розрахунків  ТОВ «Полтаваенергозбут» з оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО» до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0238-02024 в період січень-липень 2022 року (а.с.135 том 3)  вбачається, що  у липні 2022 року позивачем сплачено 39 694 797, 94 грн, тоді як фактичний обсяг  складав суму 70 504 705,55 гривень (згідно акту приймання-передачі фактичний обсяг складав 68 797 379,03 грн),  і відповідно заборгованість станом на початок серпня 2022 року   не обліковувалась.  В той же час колегія суддів зауважує, що  платіж у сумі 39 694 797, 94 грн    здійснено у серпні  2022 року (31.08.2022), а позивачем вказана сума віднесена  за липень 2022 року, що також  свідчить про недотримання  позивачем умов Договору №0238-02024  щодо поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та підтверджує несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків. 
Тобто у приведеній вище інформації   сума за фактичний обсяг  отриманої послуги відрізняється  від первинних даних (актів прийому-передачі), а також розмір заборгованості за липень 2022 року є відмінним  від даних акту перевірки. В ході  розгляду справи  позивачем не обґрунтовано, чому  вказана інформація містила  відмінні розміри аніж ті, що вказані у акті прийому-передачі послуг за відповідний місяць, а також інших обґрунтувань, які приводились в ході розгляду справи. 
Отже позивачем  не обґрунтовано відсутність заборгованості станом на початок серпня 2022 року. При цьому, з огляду на непослідовні  пояснення позивача під час розгляду справи, які різнились  між собою, колегія суддів бере за основу саме дані отримані  в ході перевірки суб`єктом владних повноважень та вихідні дані  закріплені в первинних документах (умови договору, рахунки, платіжні доручення, акти  прийому-передачі послуг).  
Колегія суддів також зазначає, що оплати 31.08.2022 на суму 39 694 797,94 грн та 16.09.2022 на  суму 38 886 610,65 грн, які у інформації щодо рівня розрахунків, поданої до суду апеляційної інстанції (а.с. 135 том 3), позивачем віднесені за липень місяць 2022 року,  в тому числі, свідчить про недотримання  поетапності оплат зі сторони ТОВ «Полтаваенергозбут» та несвоєчасність виконання взятих на себе обов`язків. 
Відтак,   у липні 2022 року  позивач не виконав вимоги п.4.1 Договору № 0238-02024 щодо оплати за плановий обсяг послуг за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця. 
Тому  колегія суддів вважає, що у акті перевірки  відповідачем  вірно відображено  наявність порушення з боку позивача, які полягали у не здійсненні поетапної попередньої оплати  планової вартості послуги з передачі електричної енергії у липні 2022 року,  за схемою платежів по 1/5 від планової вартості послуги до 2-го, 10-го, 15-го, 20-го та 25-го чисел розрахункового місяця, а також здійсненні оплати з порушенням встановлених строків оплати. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що за умовами договору № 0238-02024 ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зобов`язаний сплатити в липні 2022 року платежі в розмірі по 1/5 від виставленої суми  14 608 016,15 грн, а  за умови наявності станом на 01.07.22   передплати в сумі 75 735 741, 41 грн, згідно платіжного доручення № 921071 від 28.06.22, то ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оплачено за липень 2022 року поетапні платежі в повному обсязі.
Отже, резюмуючи все приведене вище,  колегія суддів вважає, що  матеріали справи вбачається порушення ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» вимог  п.п.1, 2 ч.2 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п.13, 29 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії в частині нездійснення поетапної попередньої оплати планової вартості послуги з передачі електричної енергії ОСП в березні-липні 2022 року, а також  порушення строків поетапної оплати в травні-липні 2022 року згідно Договору № 0238-02024. 
У свою чергу приведене вище, також нівелює висновки суду першої інстанції про відсутність порушень з боку позивача вимог пункту 1 частини другої та пункту 2 частини другої статті 57, частини першої статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», підпунктів 13 та 29 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу, адже приведе вище свідчить про порушення позивачем термінів оплати за послуги визначені у Договорі  № 0238-02024.
Про порушення строків оплати  послуг отриманих за Договором № 0238-02024  свідчить також надана позивачем до суду апеляційної інстанції інформація щодо рівня розрахунків ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ"  із оператором  системи передачі НЕК «УКРЕНЕРГО»  по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.02.2019 №0238-02024 за січень-липень 2022 року (а.с. 135 том 3), оскільки  в ній відображена кількість платежів вчинених  позивачем за відповідний період, що не відповідає вимогам Договору  № 0238-02024, а також зазначено про  наявність заборгованості перед НЕК «УКРЕНЕРГО»  у березні, квітні та травні 2022 року. 
Колегія суддів вважає також  помилковим застосування  судом першої інстанції   положень Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» до спірних правовідносин, в тому числі, в частині строків  прийняття постанови про  застосування штрафу та розпорядження,  виходячи з наступного обґрунтування.
Так, за вимогами статті 2   Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі – Закон №877-V) контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".
Згідно із частиною третьою статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 № 222-VIII ( далі по тексту - Закон  № 222-VIII) контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування, крім Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка здійснює контроль відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Більш того,  положеннями  пункту 4 частини другої статті 2 Закону № 222-VIII передбачено, що  дія цього Закону не поширюється на ліцензування діяльність у сфері електроенергетики, на ринку природного газу, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами, постачання теплової енергії та іншу діяльність, ліцензування якої здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до закону, та здійснення контролю у цих сферах.
З аналізу вказаних норми вбачається, що заходи контролю, які здійснює НКРЕКП є виключенням із загального правила, передбаченого частиною третьою статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності". 
При цьому вказана норма передбачає, що НКРЕКП здійснює контроль відповідно до Закону №1540-VIII.
Аналогічна позиція приведена в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № №640/8249/19.
Отже, спеціальним Законом при проведенні заходів контролю НКРЕКП є Закон №1540-VIII, у зв`язку з цим при визначенні строків складання  актів реагування (постанов, розпоряджень, актів перевірки тощо) у цих правовідносинах застосуванню підлягають  положення Закону №1540-VIII, а не загальні положення Законів №877-V та № 222-VIII.
Між тим,  за вимогами частини п`ятої статті  14 Закону №1540-VIII рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.
У відповідності до частини одинадцятої статті 19 Закону №1540-VIII  рішення Регулятора про застосування санкцій за порушення ліцензійних умов, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг може бути прийнято протягом 30 днів з дня виявлення порушення Регулятором.
Згідно зі вимогами  частини третьої статті 22 Закону №1540-VIII у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
У відповідності до пункту 10.4 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затверджений постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (далі – Порядок №428), визначено, що рішення НКРЕКП про усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірок, оформлюється розпорядженням, копія якого вручається особисто уповноваженій особі ліцензіата (з відміткою про вручення на примірнику, який залишається в НКРЕКП) або надсилається ліцензіату рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше п`яти робочих днів з дня прийняття.
Пунктом 10.5 Порядку №428 закріплено, що рішення НКРЕКП про накладення штрафу, зупинення дії ліцензії, анулювання ліцензії приймається у вигляді постанови, копія якої вручається особисто уповноваженій особі ліцензіата (з відміткою про вручення на примірнику, який залишається в НКРЕКП) або надсилається ліцензіату рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше п`яти робочих днів з дня прийняття. Датою отримання такого рішення буде вважатися дата його особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).
Таким чином, приведені вище норми вказують на те, що рішення НКРЕКП про накладення штрафу, зупинення дії ліцензії, анулювання ліцензії приймаються у вигляді постанов, а рішення НКРЕКП про усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірок, оформлюється розпорядженням. Як і рішення, так і розпорядження НКРЕКП приймаються у 30-денний  строк з дня складення акта перевірки. 
Із матеріалів  справи вбачається, що акт перевірки складено 15 серпня 2022 року, а оскаржувані розпорядження №71-р та постанова №1150 винесені 13 вересня 2022 року,  тобто  відповідні рішення прийнято в межах 30-денного строку  визначеного  статями 19 та 22 Закону №1540-VIII.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що  у даній справі відсутні підстави вказувати на порушення строків  прийняття оскаржуваних рішень (постанови та розпорядження)  з боку відповідача, з огляду на те, що підлягають застосуванню положення спеціального Закону №1540-VIII. 
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що виходячи із статей 19 та 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», штраф, як вид санкції, не може бути застосовано до ліцензіата, а лише до посадових осіб ліцензіата. 
Так, за частинами першою, другою та четвертою статті 22 Закону №1540-VIII посадові особи суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії. За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення. 
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання", "Про енергетичну ефективність". Адміністративні стягнення застосовуються до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Між тим, у відповідності до  підпункту "б"  пункту 4  частини четвертої статті 77  Закону №2019-VIII за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню Регулятор приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів), зокрема, у розмірі від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню.
У даному випадку слід зауважити, що у пункті 96 частини першої статті 1 Закону №2019-VIII приведено визначення «учасник ринку», а саме: учасник ринку електричної енергії (учасник ринку) - це виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.
При цьому, за матеріалами справи ТОВ "Полтаваенергозбут" надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу відповідно до постанови НКРЕП від 26.06.2018 №575, а у відповідності  до   п. 2.2 Статуту ТОВ "Полтаваенергозбут", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів учасників від 05.07.2021, метою і предметом господарської діяльності Товариства є постачання, передача, розподілення та торгівля електроенергією, що є основними видами діяльності Товариства (а.с. 88 (зворот) том 2).  
Відтак, позивач має ознаки учасника ринку електричної енергії, до якого у відповідності до положень статті 77  Закону №2019-VIII може бути застосовано  відповідальність, як до суб`єкта господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню.
Поряд з цим  за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг  саме до суб`єктів господарювання може бути застосовано санкцію у формі визначеній статтею 22  Закону №1540-VIII та у розмірі закріпленому у підпункту "б"  пункту 4  частини четвертої статті 77  Закону №2019-VIII, тоді як до посадових осіб суб`єктів господарювання – у такому випадку застосовуються адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.   
Таким чином, колегія суддів  приходить до висновку, що до позивача, як до суб`єкта господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, може бути застосовано  санкцію у вигляді штрафу  у розмірі визначеному підпунктом "б" пункту 4  частини четвертої статті 77  Закону №2019-VIII.
Окрім того,  колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що  застосований  оскаржуваною постановою до позивача розмір штрафної санкції (10 тисяч  неоподаткованих мінімумів доходів громадян)  не є максимально визначеним  підпунктом 4 частини четвертої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», і визначений з урахуванням сукупності чинників (серйозності і тривалості правопорушення, наслідків правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, обтяжуючі обставини).
При цьому, саме серйозність порушень ліцензійних умов, наслідки правопорушення для інтересів  ринку електричної енергії та учасників ринку враховуються регулятором під час визначення конкретного розміру штрафних санкцій. Більш того, якщо за результатом проведеної у встановленому порядку перевірки НКРЕКП виявлено порушення у діяльності суб`єкта господарювання, то вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», є дискреційним повноваженням НКРЕКП.  
Аналогічні висновки підтверджені Верховним Судом, зокрема, у постанові від  21.03.2023 у справі № 640/17821/21.
Виходячи із встановлених у справі обставин,  колегія суддів погоджується з доводами відповідача про дискреційність повноважень останнього щодо вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій в межах передбаченої санкції, а також зазначає, що  відповідачем приведено сукупність  чинників (серйозності і тривалості правопорушення, наслідків правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, обтяжуючі обставини), які взято до уваги у даній справі  при вирішенні питання про розмір застосованого штрафу. 
Доводи позивача  про те, що відповідачем не взято до уваги  наявність у ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» за спірний період дебіторської заборгованості у значному розмірі (ДП «Гарантований покупець»), що також зумовила несвоєчасність невиконання  взятих на себе обов`язків за договором № 0238-02024, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається із даних акту перевірки відповідачем в ході  перевіркии оцінювались обставини наявності заборгованості перед ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», в той час як  наявність такої заборгованості не може слугувати виключною підставою для  невиконання умов взятих на себе зобов`язань. Згідно до акту перевірки  відповідачем  встановлено наявність  заборгованості ДП «Гарантований покупець», яка станом на 31.07.2022 складала 565 524,39 тис. грн, в той час рівень сплати зобов`язань вказаного підприємства склав 76,66%. При цьому, позивач із позовом про стягнення відповідної заборгованості звернувся лише у серпні 2023 року. 
Також колегія суддів вважає помилковими висновки  суду першої інстанції про те, що одночасне винесення оскаржуваних постанови  та розпорядження  позбавило позивача можливості добровільно  усунути порушення до застосування санкції у вигляді штрафу,   з огляду на наступне.
Так,  як вже приводилось вище у даній постанові,  у спірних правовідносинах   підтягають  застосуванню не загальні положення Закону №877-V, а  спеціальний Закон №1540-VIII, у зв`язку  з чим  є помилковими посилання  суду першої інстанції на статтю 12  Закону №877-V, яка  закріплює  застосування штрафних санкцій як наслідок  невиконання розпоряджень. 
Між тим, за положеннями пунктів 10.4 та 10.10  Порядок №428 закріплено, що рішення НКРЕКП про усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірок, оформлюється розпорядженням, а  у разі невиконання рішення НКРЕКП щодо усунення порушень вимог законодавства, виданого за результатами проведення перевірки, у визначений рішенням строк, НКРЕКП приймає рішення про проведення позапланової виїзної перевірки.
Відтак, наслідком невиконання  рішення НКРЕКП ухваленого у формі розпорядження є лише приймання рішення про проведення позапланової виїзної перевірки.
У свою чергу, положеннями частини п`ятої статті 22 Закону №1540-VIII закріплено наслідки  невиконання  санкції у вигляді штрафу, зокрема, у вигляді  стягнення пені за кожний день прострочення сплати штрафу у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу.
Тобто з приведеного вбачається, що невиконання розпорядження НКРЕКП не тягне за собою  наслідок   у формі застосування  до суб`єкта господарювання   санкції у вигляді штрафу, тоді як за несвоєчасну сплату штрафу передбачено  стягнення пені. 
Таким чином, колегія суддів вважає  помилковими твердження суду першої інстанції про те, що у разі  виконання в повному обсязі та у встановлений строк розпорядження про усунення порушень, фінансові та адміністративні санкції до суб`єкта господарювання не застосовуються.  
Посилання  в рішенні суду першої інстанції на  судову практику Верховного Суду  у справах № 520/10318/19, №620/1113/19, № 540/2183/19, № 640/2415/19, №300/775/19, №826/14481/17 та №804/7661/17  судом апеляційної інстанції вважається нерелевантною  до правовідносин, які складалась у даній справі, з огляду на встановлені обставини,  зокрема:
- у постанові від 29.01.2020 у справі №520/10318/19 Верховний Суд дійшов до висновку про порушення НКРЕКП принципів пропорційності  порушення і покарання та ефективності санкцій, адже Регулятором застосовано максимальний розмір санкцій без належного на те обґрунтування, а також відсутність окремого документа у формі розпорядження призначеного для усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, є порушенням  приписів чинного законодавства. У  поточній справі же напроти, застосовано не максимальний  розмір передбаченої санкції, а  Регулятором постановлено два окремих   документа, зокрема, розпорядження про усунення порушень;
- у постанові від 01.06.2022  по справі №620/1113/19 Верховний Суд  констатував, що відсутності окремого документа у формі розпорядження призначеного для усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю,  є порушенням  приписів чинного законодавства. У  поточній справі же напроти, НКРЕКП ухвалено  окремий документ у вигляді розпорядження про усунення порушень;
- у постанові від 14.03.2023 по справі  № 540/2183/19 Верховний Суд дійшов до висновку про наявність порушення п`ятиденного строку для накладення штрафу з моменту закінчення перевірки, що було визначено нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» ще у вересні 2019 року. У справі, що розглядається, 30-ти денний строк для застосування санкції відповідачем не порушено;
- у постанові від 21.11.2022 у справі  № 640/2415/19 Верховний Суд дійшов до висновку про наявність  порушення відповідачем п`ятиденного строку притягнення позивача до відповідальності, які було визначено частиною шостою статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» в редакції станом на 10.01.2019, тоді як  із грудня 2019 року дана норма вже передбачала 30-ти денний строк  для застосування санкцій. Також  у даній постанові зроблено про недотримання періодичності проведення державного нагляду (контролю), а саме, планової перевірки, що є порушенням  вимог статті 5 Закону №877-V. Разом з тим, у справі, що розглядається, 30-ти денний строк для застосування санкції відповідачем не порушено, а  захід  контролю проведено відповідачем позапланово; 
-  у постанові від 30.09.2020 у справі №300/775/19  Верховний Суд  констатував, що НКРЕКП не дало можливості позивачу добровільно виконати виявлені порушення, так як не видавалося розпорядження про усунення порушень, а також застосував  найвищу санкцію за відповідне порушення, при  виявленні порушення за звернення одного споживача. У  поточній справі же напроти, розпорядження про усунення порушень ухвалено, а також не застосовано найвищу  санкцію. 
- у постанові від 18.07.2018 у справі  №826/14481/17  Верховний Суд  погодився із висновками судів попередніх інстанцій щодо порушення НКРЕКП п`ятиденного строку для накладення штрафу  на позивача, а також відсутність у Регулятора повноважень щодо вилучення зі структури тарифів коштів та видачу вказівок щодо строків і конкретних положень майбутньої інвестиційної програми. У справі, що розглядається, 30-ти денний строк для застосування санкції відповідачем не порушено, а також питання про  повноваження Регулятора не було предметом розгляду;
- у постанові від 06.06.2019 у справі №804/7661/17  Верховний Суд  прийшов до висновку про відсутність у НКРЕКП повноважень щодо вилучення зі структури тарифів коштів та відсутності обґрунтування щодо застосування найвищого розміру санкції, а також порушення п`ятиденного строку для застосування санкції з моменту проведення перевірки (норми чинні на 2017 рік). При цьому, справі, що переглядається,  питання структури тарифів не піднімалось, розмір санкції визначений в межах визначений статтею, а  30-ти денний строк для застосування санкції відповідачем не порушено.
З урахуванням доведеності порушення ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» вимог  п.п.1, 2 ч.2 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п.13, 29 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії в частині нездійснення поетапної попередньої оплати планової вартості послуги з передачі електричної енергії ОСП в березні-липні 2022 року, а також  порушення строків поетапної оплати в травні-липні 2022 року згідно Договору № 0238-02024, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що  оскаржувані рішення відповідача (постанова  від 13.09.2022 №1150 та розпорядження від 13.09.2022 №71-р) прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
За викладених обставин колегія суддів вважає, що позов ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" не підлягає задоволенню.
Згідно частин першої-четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі №440/8800/22 підлягає скасуванню,  з  прийняттям постанови про  відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ"  .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 по справі № 440/8800/22  скасувати.
Прийняти постанову, якою  відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  про визнання протиправними та скасування розпорядження та постанови. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  01.02.2024