КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/429/2024
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
23 січня 2024року                                                                     місто Київ
                                                                                           справа №755/11426/22
                                
Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
                                   суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                                   за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.
                       
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Аббасової Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» про встановлення факту часткового виконання умов кредитного договору, -
 
                                               В С Т А Н О В И В:
          В листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила:
встановити факт того, що вона частково (на 14,64%) виконала умови кредитного договору №66/П/82/2008-840 ID 856929від 22липня 2008 року підписаного з ВАТ«Комерційний банк «Надра».
В обґрунтування вимог посилалася на те, що 22 липня 2008 року вона підписала кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID НОМЕР_1  з ВАТ «Комерційний банк «Надра» - не читаючи його, так як під час підписання договору у неї дуже сильно боліла голова і тому в повному обсязі вона не розуміла свої дії і не пам'ятала що з нею трапилось.
Вказувала, що лише 14 січня 2022 року їй стало відомо, що згідно з висновком «Звіту про результати опитування з використанням поліграфа» від 14 січня 2022 року було чітко доведено, що вона не усвідомлювала зміст кредитного договору, коли його підписувала; працівники банку не роз'яснили умови договору.
Зазначала, що відповідно до висновку по Звіту доведено, що вона повинна погасити (повернути) кредит не пізніше 21 липня 2028 року не фіксованою сумою, а на свій розсуд, що нею і зроблено. 
Посилалася на те, що на даний час нею погашено кредит у розмірі                  14 947,71 доларів США у рахунок погашення отриманого кредиту у розмірі            102 042,15 доларів США, а тому вважає, що вона частково (на 14,64%) виконала умови кредитного договору.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування матеріального та порушення процесуальних норм права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог посилалася на те, що твердження суду, що позивач, нібито, не зазначила мету встановлення зазначеного нею факту - не відповідають дійсності, не відповідають фактичним обставинам справи, та спростовуються її заявою від 21 серпня 2023 року.
Вказувала, що твердження відповідача і третьої особи, що вона не виконала умови кредитного договору, навіть частково нічим не підтверджені і спростовуються письмовими документами-банківськими квитанціями, які були нею долучені до позовної заяви.
Зазначала, що суд першої інстанції в рішенні не надав правової оцінки висновкам по «Звіту про результати опитування з використанням поліграфа» від 14січня 2022 рокута не взяв їх до уваги.
22 листопада 2023 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Комерційний банк «Надра» з ринку надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Відповідач ПАТ «Комерційний банк «Надра» та третя особа ТОВ «Світ Фінансів»  у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID 856929, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 105715,66 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14,49% річних для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Розділом 3 кредитного договору передбачено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 362,57 доларів США (п.п. 3.3.1), який вноситься позичальником щомісячно до 10 числа поточного місяця (п.п. 3.3.2) та кінцевий термін повернення кредиту - 21 липня 2028 року (п.п. 3.3.4).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що вона підписала кредитний договір не читаючи його та не усвідомлювала його зміст, що, за її твердженням, підтверджується Звітом про результати опитування з використанням поліграфа від 14 січня 2022 року. Посилалася на те, що вона в рахунок погашення кредиту повернула кошти у розмірі 14947,71 доларів США, а тому просила встановити факт того, що вона частково (на 14,64%) виконала умови кредитного договору №66/П/82/2008-840 ID 856929від 22липня 2008 року підписаного з ВАТ «Комерційний банк «Надра».
Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
В силу приписів частини першої статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Основними ознаками договору є: домовленість, тобто для його існування повинен бути компроміс, волевиявлення учасників, яке збігається; для договору повинна бути домовленість двох чи більше осіб, що означає, що з волевиявлення лише однієї сторони не може виникнути договір.
Відсутність волевиявлення означає, що сторона не мала на меті укладати відповідний договір та не укладала його.
Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту частини першої статті 638 та статті 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
За змістом положень статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. 
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок  зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. 
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. 
Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов'язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави  позову. 
При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про встановлення факту часткового (на 14,64%) виконання умов кредитного договору №66/П/82/2008-840 ID 856929 від 22 липня 2008 року підписаного з ВАТ «Комерційний банк «Надра», пред`явила вимоги до ПАТ «Комерційний банк «Надра».
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2023 року до суду першої інстанції від відповідача ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання, в якому останній просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ», посилаючись на те, що 29 травня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL3N216952, зокрема, і за кредитним договором № 66/П/82/2008-840 від 22 липня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 .
На підтвердження вказаних у клопотанні обставин ПАТ «Комерційний банк «Надра» було надано копії: договору про відступлення прав вимоги від 29 травня 2020 року з Додатком №1 до нього; акту приймання-передачі оригіналів документів до договору №GL3N216952.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні  може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до суду кредитором за кредитним договором №66/П/82/2008-840 ID 856929 є ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ», а відтак належним відповідачем у даній справі мало б бути ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ».
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 рокузалучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ».
Проте, позивач у ході розгляду справи у суді першої інстанції не зверталася до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» або про залучення до участі його у справі як співвідповідача.
Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначила з порушенням норм процесуального права. 
При цьому, суд першої інстанції позбавлений права самостійно замінити неналежного відповідача на належного або залучити його в якості співвідповідача.
А тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.
Оскільки, суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідача, рішення суду підлягає скасуванню, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Отже, зазначене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення незаконного рішення.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , однак з помилкових мотивів, отже судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що відмова в задоволенні позовних вимог у зв`язку із викладеними вище підставами не позбавляє права на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду із відповідним позовом до належних учасників справи, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушене.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
         
Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.
 
Головуючий:
 
Судді: