ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 березня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 749/518/23
Головуючий у першій інстанції – Чигвінцев М. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/488/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                           головуючого-судді: Онищенко О.І.
                           суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.   
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу:  ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Чигвінцев М.С.), ухвалене у м. Сновск ,  
                                   В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року ТОВ «Фінансова Компанія Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог стягнути суму заборгованості в розмірі 49200 грн з яких 15000 сума боргу та 34200 грн заборгованість за відсотками, а також  понесені судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4365640 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. 21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 21-06/2022, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідачки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору не сплачена і складає: 15000 грн сума боргу та 34200 грн нараховані відсотки, які позивач просить стягнути з відповідачки на його користь, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. 
Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 49200 грн, судовий збір у розмірі 2684 грн та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є позивач взяті на себе зобов`язання виконало та надало відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість загальна сума якої з урахуванням частково сплачених коштів становить 49200 грн, з яких 15000 грн заборгованість за основним боргом, 34200 грн заборгованість за відсотками.  Суд врахувавши ступінь складності справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення судових витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги у розмірі 8000 грн. Також з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2684 грн, що передбачено ст. 141 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з розміром суми заборгованості, яка недоведена позивачем належними доказами. Також відповідачка наголошує на тому, що не була проінформована належним чином про  зміну кредитора. Скаржниця зазначає,що матеріали справи не містять доказів, що оформлення та укладення між сторонами договору та отримання позичальником Умов та Правил  надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становлять укладений договір між сторонами про надання банківських послуг. ОСОБА_1   звертає увагу апеляційного суду на те, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України , а тому є передчасною та необґрунтованою.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова Компанія Фінтраст Україна» просить суд апеляційну скаргу відповідачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві позивач зазначає, що укладений кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладення електронного кредитного договору та процедура укладення електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, тому відповідно відкриття рахунків, формування платіжних доручень та виписки є неможливим. Сума заборгованості розрахована виходячи з умов кредитного договору. Провівши погашення на суму 9405 грн відповідачка виходячи з умов кредитного договору продовжила його дію  ще на 30 днів. Позивач заперечує проведення відповідачем погашення боргу на суму 8000 грн, оскільки ця сума була внесена на погашення боргу за іншим кредитним договором. Приписами ст. 516 ЦПК україни дозволено заміну кредитора у зобов`язанні без згоди боржника. Судом першої інстанції вірно встановлено та надано оцінку доказам щодо права позивача на стягнення заборгованості відповідно до договору факторингу.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону  відповідає судове рішення суду першої інстанції.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
По справі встановлено, що 24.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4365640 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці споживчий кредит в сумі 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, строк кредитування 30 днів, який може бути продовжений, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором (стандартна процентна ставка 1,90% в день). Дату повернення кредиту вказано в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. 
Пунктом 1.5.1 договору передбачено, що стандартна відсоткова ставка становить 1.90% в день та застосовується: - у межах строку кредитування вказаного в п.1.4 договору;  в межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролангація.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перперахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , або іншої платіжної картки реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що нарахування відсотків за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування( включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
Строк кредиту кредиту виходячи з його умов може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке проходження у порядку, визначеному п.4.2; - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3.
Відповідно до додатку № 1 до Договору  № 4365640 від 24.06.2021 року , який є його невід`ємною частиною, є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка підписана ОСОБА_1   де зазначено реальну річну відсоткову ставку та загальну вартість по кредиту.
Відповідно до довідки ТОВ « ФК « Контрактовий дім» на виконання договору № 087/20-П від 08.07.2020 року на картку № НОМЕР_1 було перераховано 15000 грн 24.06.2021 року.( а.с.20)
Відповідачка не заперечує факту отримання коштів та укладення кредитного договору № 4365640 від 24.06.2021 року  .
21 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 21-06/2022 (а.с.26-30), за яким ТОВ «Фінансова Компанія Фінтраст Україна» набуло права вимоги ТОВ «Авентус Україна»  за кредитним договором № 4365640 від 24.06.2021 року , зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
На електронну адресу зазначену у кредитному договорі позичальком  ОСОБА_1 , було направлено повідомлення про укладення договору факторингу та реквізити для оплати новому кредитору.
ТОВ «Авентус Україна» уклало договір факторингу що відповідає підпнкту 3 п.5.1 договору, про що повідомило позичальника у спосіб передбачений п.9.1 договору. Отже доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення позичальника ОСОБА_1 про укладення договору факторингу не знаходять свого підтвердждення та спростовані матеріалами справи.
Виходячи з умов вищезазначеного договору та фактичних обставин справи, колегія суддів цивільної палати апеляційного суду приходить до висновку про те, що відповідачу були надані кредитні кошти 24.06.2021 року  у сумі 15000 грн з відсотковою ставкою 1,90% від суми кредиту за кожний день користування ним, на строк до 23.07.2021 року. Сплативши на погашення заборгованості 26.07.2021 кошти в сумі 8692,50 грн, ОСОБА_1 сплатила фактично суму відсотків нарахованих у відповідності до умов договору та реальної відсоткової ставки зазначеної в додатку № 1 до договору та у зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулось продовження строку кредиту на 30 днів з сплатою стандартної відсоткової ставки 1.90% в день. В подальшому вносячи суми коштів  в розмірі 8835 грн 26.08.2021 року та 28.09.2021 року в сумі 9405 грн кредитний договір відповідно до п.1.4 та п.4.2 кожного разу  продовжувався строком на 30 днів. Про продовження кредиту строком на 30 днів на телефонний номер зазначений в кредитному договорі надходили смс повідомлення про продовження дії договору з зазначенням відсоткової ставки яка діяла та строку дії договору. 28.10.2021 року  відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку кредитного договору, в зв`язку з чим та вихордячи з умов договору п.4.3 кредитний договір було автопролонговано і строк кредитного договору продовжено на 90 днів. Про продовження терміну дії договору ОСОБА_1 була повідомлена письмово.
Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги докази здійснення платежу на погашення боргу в розмірі 8000 грн, оскільки зазначений платіж було здійснено на погашення боргу за іншим кредитним договором. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається що станом на 26.01.2022 року сума боргу становить 49200 грн з яких 15000 грн сума основного боргу та 34200 грн заборгованість за відсотками.
Нарахування відсотків у період з 24.06.2021 року по 26.01.2022 року відповідає умовам договору, оскільки кредитний договір лонгувався в період з 26.07.21 року по 28.09.201 року за ініціативою позичальника ОСОБА_1 в порядку передбаченому п.1.4 та п.4.2 кредитного договору , а з 29.09.2021 року по 26.01.2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» на підставі п.4.3 договору.
Доводи апеляційної скарги щодо неознайомлення з умовами та Правилами надання споживчого кредиту не заслуговують на увагу суду оскільки кредитним договором № 4365640 від 24.06.2021 року та додатком №1 до нього були передбачені усі істотні умови договору. Укладений між сторонами кредитний договір не є договором приєднання.
Право позивача на стягнення заборгованості з відповідача підтверджено належними та допустимими доказами, що і було встановлено судом першої інстанції.
Недотримання позасудового порядку врегулювання спірних правовідносин не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, так само як і не зазначення в позовній заяві про відсутність інших судових проваджень з приводу даного спору.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 49200 грн.
Колегія суддів також погоджується із рішенням суду в частині стягнення судових витрат з огляду на таке.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн, тому, враховуючи повне задоволення позову, такий підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022; Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1075167 від 19.05.2023; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018; Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022; Платіжне доручення №434 від 19.05.2023року. Із вказаних документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом Крюковою М.В. послуг становить 8000,00 грн.
Зважаючи на те, що витрати на правову допомогу були підтверджені належними та допустимими доказами, беручи до уваги обсяг виконаних робіт (наданих послуг), здійснених адвокатом Крюковою М.В., складність справи та її значення для позивача, розумність та обгрунтованість таких витрат, фактичну сплату їх позивачем на користь адвоката, а також задоволення цього позову у повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув такі з відповідачки на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За клопотанням іншої сторони, суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
У  відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» просило стягнути на свою користь 8000 грн витрат за надану професійну правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надало суду : довіреність, звіт про надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від № 07/07-2022 від 07.07.2022, платіжну інструкцію № 2489 від 16.02.2024 року про сплату 8000 грн та за правову експертизу документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 749/518/23.
Відповідно до умов укладеного договору про надання правової допомоги сторони домовились , що оплата за надіні послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі.
Матеріали справи містять звіт про надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від № 07/07-2022 від 07.07.2022, платіжну інструкцію № 2489 від 16.02.2024 року про сплату 8000 грн.
Колегія суддів апеляційного суду аналізуючи докази які надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» на підтвердження понесених витрат по оплаті послуг адвоката приходить до висновку про часткове їх відшкодування приймаючи до уваги, що поданий відзив фактично дублює зміст відзиву на позовну заяву та враховує, що для його складання було достатньо значно меншого часу ніж про це зазначено у звіті. 
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн на відшкодування витрат понесених ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна»  на оплату професійної правничої допомоги.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 375 , 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822) 3000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

  Головуючий:                                                             Судді: