ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року 
м. Київ

справа №380/916/20
адміністративне провадження № К/9901/23078/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Кравчука В.М.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 380/916/20
за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, за участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Квартирно-експлуатаційної служби м. Львова про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року (прийняте у складі головуючого судді Сакалоша В.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Довгополова О.М., суддів: Гудими Л.Я., Святецького В.В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (далі - ВМКЦ ЗР, відповідач), в якому просив:
-          визнати протиправними рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17 квітня 2019 року про зміну дати зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 та про відміну рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї, оформлені протоколом від 17 квітня 2019 року № 137 та скасувати їх;
-          зобов`язати житлову комісію Військово-медичного клінічного центру Західного регіону повторно розглянути питання та прийняти рішення про надання грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї у кількості 5 (п`ять) осіб: ОСОБА_1 - основний - 1964 р.н., ОСОБА_2 - дружина - 1968 р.н., ОСОБА_3 - донька - 1989 р.н., ОСОБА_4 - син - 1990 р.н., ОСОБА_5 - син - 1994 р.н.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чинне законодавством передбачає збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку у разі переміщення особи по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), проте при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не врахував цього та протиправно змінив дату зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік.
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
3.          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.
4.          Приймаючи такі рішення, суди виходили з того, що позивач при зміні місця служби змінював і реєстрацію, як це передбачено законодавством, проте в деяких місцях проходження служби не змінив її, у зв`язку з чим були допущені порушення правил зарахування ОСОБА_6 на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах, що і виявлено при перевірці житлової справи позивача.
Також суди зазначили, що при перевірці облікової справи позивача фахівцями житлової групи КЕВ м. Львова встановлено відсутність документів, які необхідні при поданні рапорту для отримання грошової компенсації.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.          24 червня 2021 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та без урахування висновку Верховного Суду, сформованого при розгляді спору, який виник в процесі отримання грошової компенсації військовослужбовцем за належне йому для отримання жиле приміщення на підставі статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII). Даний висновок викладений у постанові КЦС від 20 березня 2019 року у справі № 760/750/16-ц, а саме - щодо необґрунтованого застосування судами дискримінаційного підходу, що зумовило безпідставну відмову від збереження попереднього часу перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла, військовослужбовців при зміні місця служби.
ОСОБА_1 вважає, що спірні правовідносини регулюються нормами Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 03лютого 1995 року № 20 (далі - Положення № 20), Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року (Порядок № 1081), Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 (далі - Інструкція № 577). Ці нормативні акти діяли у період з 2001 року по 2008 рік та передбачали, що військовослужбовці, котрі перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Застосування відповідачем та судами попередніх інстанцій Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380) порушує принцип прямої дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, що зумовило втручання у належний особі правовий статус у відносинах щодо соціального захисту, гарантій і пільг.
6.          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2021 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Стрелець Т.Г., суддів    Кравчука В.М., Стеценка С.Г. 
7.          Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2021 року відкрито касаційне провадження за цією скаргою.
03 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.
8.          Верховний Суд ухвалою від 18 березня 2024 року призначив до розгляду в порядку письмового провадження з 19 березня 2024 року.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 14 квітня 1984 року ОСОБА_1 проходив військову службу на різних посадах, зокрема в Збройних силах України, що підтверджується витягом з послужного списку.
Відповідно до витягу з протоколу № 9 засідання житлової комісії В/Ч НОМЕР_1 від 05 жовтня 1995 року позивач зареєстрований в книзі реєстрації рапортів про прийняття на квартирний облік за № 317 про зарахування в списки на першочергове одержання житла.
Згідно витягу з протоколу № 131 засідання житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону рішенням від 12 листопада 2018 року постановлено клопотати перед начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про перевірку особових облікових справ та надання грошової компенсації за належне жиле приміщення з подальшим зняттям з квартирного обліку підполковника м/с ОСОБА_1 
17 квітня 2019 року житлова комісія Військово-медичного клінічного центру Західного регіону за результатами перевірки квартирної облікової справи позивача прийняла рішення, яке зафіксоване у протоколі від 17 квітня 2019 року № 137, про зміну дати зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_6 з 05 жовтня 1995 року на 10 квітня 2008 року складом сім`ї 4 (чотири) особи, а також відмінила рішення житлової комісії від 12 листопада 2018 року № 137.
Підставою зміни дати зарахування позивача на квартирний облік стала зміна місця служби та реєстрації, оскільки в деяких місцях проходження служби реєстрація не змінювалася, були допущені порушення правил зарахування позивача на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах.
Не погоджуючись з правомірністю рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
10.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного. 
Ключовими питаннями при вирішенні даного спору є, чи правомірно відповідач змінив дату зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік та чи були підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині відміни рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та його сім`ї.
11.          Згідно з частинами першою другою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК Української РСР, згідно з якою громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Відповідно до частини першої статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Згідно зі статтею 34 ЖК Української РСР такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством. 
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.
Відповідно до статті 37 ЖК Української РСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом  на пенсію.
Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Стаття 12 Закону № 2011-XII передбачає забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Ця стаття Закону 2011-XII в редакції станом на час прийняття відповідачем рішення від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 визначала, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
12.          Наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» з метою подальшого удосконалення порядку забезпечення жилою площею в Збройних Силах України та усунення численності наказів Міністра оборони України з цього питання, внесено зміни і доповнення до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року N 220, виклавши його в новій редакції.
Встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.
Відповідно до пункту 1 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 це Положення встановлює порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок* та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України.
Пункт 11 Положення № 20 визначає, що військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.
13.          Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Згідно із пунктом 1 Порядку № 1081 він визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Відповідно до пункту 26 Порядку № 1081 (в редакції, що діяла станом на час прийняття Порядку та спірного рішення) військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
14.          Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року N 1081 та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, наказом Міністерства Оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень.
Пунктом 2 наказу Міністерства Оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 визначено, що наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1995 року за N 43/579, вважати таким, що втратив чинність.
Згідно пункту 3.7 Інструкції № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
При цьому облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини - до військового комісаріату.
Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується Довідкою (додаток 4) про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним квартирно-експлуатаційним органом та командиром військової частини. 
15.          Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пунктом 2 Наказу № 1081 визначено, зокрема, вважати таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень».
Пунктом 2.15 Інструкції № 737 визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
У разі якщо військовослужбовець не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
В подальшому пункт 2.15 став пунктом 2.14. 
16.          Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, та     Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пунктом 5 Наказу № 380 визнано таким, що втратив чинність,     наказ Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737     «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Згідно із пунктом 9 Розділу IV Інструкції № 380 військовослужбовцям (крім військовослужбовців, які проходили службу у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації), які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби в іншому гарнізоні (в іншій місцевості), але протягом шести місяців після прибуття до нового місця проходження військової служби не зареєстрували місце проживання і не подали рапорт про зарахування на облік, попередній час перебування на обліку не зберігається.
Підсумовуючи наведені норми права, колегія суддів КАС ВС дійшла висновку, що починаючи з прийняття Міністром оборони України наказу від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» національне законодавство передбачає зарахування попереднього часу перебування військовослужбовця на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень) при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон. 
17.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що   ОСОБА_1 прийнятий на квартирний облік 05 жовтня 1995 року зі складом сім`ї у п`ять осіб у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ). В подальшому при переведенні для проходження військової служби у м. Київ позивач змінив також реєстрацію. У червні 2001 року при переведені для проходження служби у м. Яворів, Львівської області позивач змінив реєстрацію, проте на с. Старичі, Львівська області. Після 2 (двох) років проходження служби у м. Яворів Львівської області та з відсутньою реєстрацією у даному населеному пункті, позивач звернувся про зарахування його на квартирний облік у Яворівському гарнізоні в кількості 5 (п`яти) осіб (копія протоколу №4 від 23 травня 2003 року).
У жовтні 2003 року позивач був переведений для подальшого проходження служби у                    м. Володимир-Волинський, Волинської області. Після 2 (двох) років проходження служби у вказаному гарнізоні, 17 жовтня 2005 року звернувся з Рапортом про зарахування його на квартирний облік в кількості 5 (п`яти) осіб.
У листопаді 2005 року позивач був переведений для подальшого проходження служби у м. Львів. 10 квітня 2008 року зарахований на квартирний облік у Львівському гарнізоні у кількості двох осіб.
18.          Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на момент первинного звернення позивача з заявою про зарахування його на облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, діяла Інструкція № 737, пункт 2.14 якої регулював спірні правовідносини та передбачав, що у разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
Також суди зробили висновок, що позивач порушив пункт 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 1 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила № 470), не змінивши реєстрацію та ставши на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах та на спірні правовідносини розповсюджуються положення Інструкції № 380.
З даного приводу колегія суддів КАС ВС зазначає, що суди попередніх інстанцій помилково дійшли висновку, що Інструкція № 737 діяла станом на час первинного звернення позивача з рапортом про зарахування його на облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки самі ж суди встановили, що ОСОБА_1 прийнятий на квартирний облік 05 жовтня 1995 року. Натомість Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затверджена наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737.
Крім того, колегія суддів КАС ВС зауважує, що зміст пункт 2.14 стосується осіб, які не перебували на квартирному обліку за новим місцем служби. Разом з цим, відповідач, починаючи з 05 жовтня 1995 року та до прийняття спірних рішень, перебував на квартирному обліку, що не заперечується сторонами, а тому посилання судів на Інструкцію № 737 є недоречними.
19.          Суд касаційної інстанції зазначає, що спірні правовідносини стосуються проходження військової служби позивачем саме у період з 2001 року по 2008 рік. І для правильного вирішення спору необхідно встановити, за якої умови зараховувався попередній час перебування військовослужбовця на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень) при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон. 
Відповідно до змісту норм Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 (далі - Інструкція № 577), які діяли у період з 2001 року по 2008 рік, військовослужбовці, що перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Суди встановили, що на облік позивач ставав щоразу при переміщенні по службі за місцем роботи. 
Колегія суддів КАС ВС зауважує, що такі дії позивача відповідають нормам статті 37 ЖК Української РСР.
Питання щодо законності підстав для зазначення датою зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 05 жовтня 1995 року, під час його переміщення на нове місце служби у відповідних житлових комісій військових частин не виникало. Документи, які б засвідчували повідомлення позивача про необхідність змінити місце реєстрації, матеріали справи також не містять.
Інструкція № 380 набрала чинності лише у 2018 році та прийнята відповідно до Порядку № 1081, який не передбачає для збереження попереднього часу перебування на обліку при переміщенні військовослужбовця такої умови, як реєстрація нового місця проживання не пізніше шести місяців після прибуття до нового місця проходження військової служби.
Враховуючи наведене, колегія суддів КАС ВС вважає, що застосування до правовідносин, які виникли у продовж 2001 - 2008 років положень Інструкції № 380 призводить до порушення житлових прав позивача, а саме щодо рівності в черговості забезпечення житлом або грошової компенсації військовослужбовців, які проходять службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переміщення до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби. 
Позивач не може позбавлятись прав, через те, що у майбутньому буде прийнято нормативно - правовий акт, який змінить правовідносини пов`язані з перебуванням на квартирному обліку та обмежить його право, в зв`язку з відсутністю реєстрації за новим місцем служби.
Також колегія суддів КАС ВС зауважує, що застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин Правил № 470, суперечить принципу "належного урядування".
У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви в частині визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17 квітня 2019 року про зміну дати зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 , оформлене протоколом № 137.
20.          Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17 квітня 2019 року про відміну рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї, оформлені протоколом від 17 квітня 2019 року № 137, колегія суддів КАС ВС зазначає про таке.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення в зазначеній частині став лист начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (далі - КЕВ м. Львова) про повернення для доопрацювання облікової квартирної справи підполковника ОСОБА_1 та документів, які надані військовослужбовцем та членам його сім`ї, для отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. 
В листі зазначено, що у документах, які надані військовослужбовцем та членами його сім`ї для отримання грошової компенсації, відсутні необхідні документи, а саме:
нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; інформація Яворівської КЕЧ району щодо забезпечення жилою площею у період проходження служби з 12 серпня 1992 року по 09 серпня 1999 року у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , а саме кв. АДРЕСА_2 площею 25.83 у буд АДРЕСА_3 , її здачу квартирним органам МОУ чи залишення членам сім`ї; інформація (довідка Київського КЕУ) про незабезпечення жилою площею у період проходження військової служби (навчання) у м.Києві з 09 серпня 1999 року по 26 червня 2001 року; інформація щодо реєстрації місця проживання гр.. ОСОБА_1 у період з 19.06.1992 по 02 липня 1996 року та з 11 жовтня 1999 року по 01 липня 2001 року та довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за місцем реєстрації у вказані періоди; довідка з ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за місцем реєстрації за адресою у період з 02 липня 1996 року по 11 жовтня 1999 року та з 01 липня 2001 року по 05 червня 2007 року за адресою АДРЕСА_4 ; довідка з ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за місцем реєстрації за адресою у АДРЕСА_5 ; інформація про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_3 у період з 12 серпня 1992 року по 17 травня 2005 року та Довідки з ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за значений період та з місць реєстрації , які зазначені в паспорті гр. ОСОБА_3 свідоцтво про шлюб гр. ОСОБА_3 гр. ОСОБА_7 акт перевірки житлових умов гр. ОСОБА_1 та членів його сімї.
Враховуючи наведене, начальник КЕВ м. Львова просив на черговому засіданні житлової комісії розглянути питання, зокрема, щодо відміни рішення житлової комісії ВМЦКЦ ЗР від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації у зв`язку з відсутністю необхідних документів, передбачених пунктом 11 Порядку № 728, що не дало змоги здійснити розрахунок належної суми грошової компенсації за належне до отримання жиле приміщення військовослужбовцю ОСОБА_1 та членам його сім`ї.
Колегія суддів зазначає, що згідно із пунктом 11 розділу «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції № 380, у разі непогодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням.
Пунктом 13 Інструкції № 380 встановлено, що рішення житлових комісій військової частини (об`єднаної житлової комісії) може бути переглянуто житловою комісією, яка прийняла це рішення, або її правонаступником з підстав, передбачених законодавством та цією Інструкцією, а також оскаржено до суду.
З огляду на відсутність всіх необхідних документів для прийняття одного із передбаченого законодавством рішення, суд вважає, що протокол відповідача від 17 квітня 2019 року № 137 в частині відміни рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення є правомірним. Суди попередніх інстанцій дійшли законного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
21.          Враховуючи, що позовна вимога про зобов`язання житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону повторно розглянути питання та прийняти рішення про надання грошової компенсації за неотримане житлове приміщення позивачем та його сім`єю є похідною від вимоги про визнанння протиправним та скасування рішення ЖК ВМКЦ Західного регіону від 17 квітня 2019 року про відміну рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12 листопада 2018 року № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення, ця вимога також не підлягає задоволенню.
22.          Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі підлягають частковому скасуванню, а касаційна скарга - частковому задоволенню.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 380/916/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги  ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17 квітня 2019 року в частині зміни дати зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 , оформлене протоколом від 17 квітня 2019 року № 137.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17 квітня 2019 року в частині зміни дати зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 , оформлене протоколом від 17 квітня 2019 року № 137.
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі                  № 380/916/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Стрелець Т.Г.
Судді                                                                                                     Кравчук В.М.
                                                                                                    Стеценко С.Г.