ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року	Львів	Справа № 380/18661/23 пров. № А/857/1537/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Качмара В.Я., 
за участю секретаря                    Зінчук Ю.Р.,
представника апелянта           Баліцький О.Й.,
представника позивача           Патер М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Кедик М.В. у м. Львові) у справі № 380/18661/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 09.06.2023.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у 2021 році він отримав тимчасове посвідчення громадянина України серія № НОМЕР_1 з метою отримання громадянства України, та зобов`язався протягом двох років припинити громадянство з російською федерацією як це передбачено Законом України «Про громадянство України». Однак через роботу моряком він не встиг подати документи до посольства російської федерації до початку війни 24.02.2022 про вихід із громадянства. Листом посольства російської федерації в Туреччині від 17.04.2023 № 131/ко та листом посольства російської федерації в Республіці Польща від 27.02.2023 № 51б/ко, було зазначено про неможливість розгляду заяви позивача про вихід із громадянства російської федерації, оскільки позивач постійно проживає на території України. Зокрема роз`яснено, що відповідно до законодавства російської федерації, заявник проживаючий на території іноземної держави, разом з документами повинен надати документ, який підтверджує дозвіл уповноваженого органу іноземної держави на постійне проживання. Також повідомлено, що громадяни, які постійно проживають на території України і бажають вийти із громадянства російської федерації, зможуть подати відповідну заяву з документи після відновлення роботи посольств в Україні. Вказує, що наразі посольства російської федерації в Україні не працюють. 09.06.2023 позивач подав декларацію про відмову від іноземного громадянства. Листом Головного управління Державної Міграційної служби України у Львівській області від 30.06.2023 року повідомлено, що саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ. Також зазначено, що питання припинення громадянства російської федерації до повноважень ДМС не належить.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у прийнятті від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 09.06.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням висновків суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від нього причин.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що активні дії спрямовані на фактичне виконання взятого на себе зобов`язання припинити громадянство російської федерації (далі - рф) лише 13.02.2023 та 01.03.2023. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про зацікавленість позивача щодо виходу з громадянства рф.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, документований паспортом російської федерації № 76 2714722, виданим 03.04.2020.
Позивач 01.06.2021 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області із заявою № 4650-000004155/79 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Відповідно до зобов`язання № 4650-000000333 від 01.06.2021 ОСОБА_1 зобов`язується протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство рф.
Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняло рішення від 06.08.2021 про оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Позивач 09.06.2023 подав до ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області Декларацію про відмову від іноземного громадянства, у якій вказував, «Я, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської федерації, відмовляюся від іноземного громадянства (підданства) Російської федерації у зв`язку з тим, що існують незалежні від мене причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства Російської федерації, а саме:
у мене уповноваженими органами Російської федерації 02.03.2023 було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) Російської федерації, проте протягом двох років я не отримав документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів Російської федерації про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував(ла). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено;
У зв`язку з викладеним вище я зобов`язуюся повернути паспорт громадянина Російської федерації до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Російської федерації і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.
Мені ОСОБА_1 повідомлено, що в разі подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого не можу набути громадянство України, у тому числі невиконання взятого у цій декларації зобов`язання, рішення про набуття громадянства України скасовується згідно зі статтею 21 цього Закону України «Про громадянство України».
Листом від 30.06.2023 до ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області повідомило, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати пакет про припинення іноземного громадянства виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.
Позивач вважаючи протиправною відмову відповідача прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
В ст. 6 Закону України «Про громадянство України» закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно п.2 ч.1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.
Особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (ч. 1 ст. 8 Закону № 2235-ІІІ).
Відповідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. (ч. 1 ст. 1 Закону № 2235-III).
Згідно ч. 8 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.
Декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (ч. 1 ст. 1 Закону № 2235-III).
Із змісту ч. 1 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
Однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до рішення ГУ ДМС України у Львівській області від 06.08.2021, ОСОБА_1 набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою № 4650-000000604 від 06.08.2021.
Позивач 25.08.2021 документований тимчасовим посвідченням громадянина України серії НОМЕР_1 .
У зв`язку із набуттям громадянства України позивач подав зобов`язання про припинення громадянства російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство рф.

На виконання зазначеного зобов`язання позивач 13.02.2023 подав до консульського відділу Посольства російської федерації в Польщі заяву про вихід із громадянства рф у спрощеному порядку.
Листом від 27.02.2023 консульський відділ Посольства російської федерації в Польщі повідомив, що для виходу з громадянства росії потрібно подати нову заяву або на території російської федерації, або до консульського відділу посольства росії в іншій іноземнії державі. Для подання заяви в консульському відділі Посольства росії в Польщі відповідно до пункту 24 Положення про порядок розгляду питань громадянства російської федерації (затверджено Указом президента російської федерації від 14.11.2002 № 1325) при виході особи з громадянства російської федерації на підставі частини другої статті 19 Федерального закону від 31.05.2022 № 62-ФЗ «Про громадянство російської федерації)/ заявник, який проживає на території іноземної держави, разом із заявою повинен подати, у тому числі, документ, що підтверджує дозвіл уповноваженого органу іноземної держави на постійне проживання у цій державі (у разі відсутності цих даних у паспорті заявника). Таким документом на території Республіки Польща є посвідка на проживання (karta pobytu). Дозвіл на тимчасове перебування не може бути прийнятий до розгляду при поданні заяви про вихід із російського громадянства.

Відтак, виключно з підстав не надання позивачем посвідка на проживання (karta pobytu) консульський відділ Посольства російської федерації в Польщі відмовило ОСОБА_1 заяву про вихід із громадянства рф, тобто з підстав, що залежали від позивача. 

Крім цього, позивач 01.03.2023 подав до консульського відділу Посольства російської федерації у Турецькій Республіці заяву про вихід із громадянства рф у спрощеному порядку.

Листом від 17.04.2023 Посольство російської федерації у Турецькій Республіці повідомило, що відповідно до федерального закону «Про громадянство російської федерації» від 31.05.2002 № 62-ФЗ, подання заяв про вихід із громадянства російської федерації у спрощеному порядку здійснюється в ході особистого звернення заявника до територіальних органів МВС або російських сеульських закордонних установ (РКЗУ). Водночас, відповідно до роз`яснень, отриманих з Консульського департаменту МЗС росії, громадяни, які постійно проживають на території України та бажають вийти з громадянства - російської федерації, зможуть подати відповідні документи до РКЗУ лише після поновлення їхньої роботи. Крім того, відповідно до роз`яснень, отриманих з Консульського департаменту МЗС росії, у разі, якщо російські громадяни переїхали з України в будь-яку іншу країну, де функціонують російські консульські установи, вони мають право подати документи про вихід з громадянства російської федерації за місцем свого перебування.

Отже підставою, для відмови в задоволенні заяви про вихід із громадянства російської федерації Посольство російської федерації у Турецькій Республіці зазначило, що позивач мав особисто звернутися до територіальних органів МВС або російський сеульських закордонних установ (РКЗУ).

Так, на переконання колегії суддів, для вирішення даної справи, ключовим є з`ясування питання чи можна вважати, що документ про припинення громадянства від російської федерації позивач не отримав з незалежних від нього причин.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (ч. 1 ст. 1 Закону № 2235-III).

Так, з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Наступними указами продовжено строк дії воєнного стану, який діє станом і на час розгляду цієї справи.

З 23.02.2022 Посольство російської федерації в Україні припинило свою роботу в Україні.

Чинним законодавством України не передбачене прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачем обставин, а розрив Україною дипломатичних відносин з російською федерацією не впливає на суть правовідносин між відповідачем та позивачем.

Разом з цим, колегія суддів поділяє доводи апелянта, що активні дії спрямовані на фактичне виконання взятого на себе зобов`язання почали вчинятися позивачем лише 13.02.2023 та 01.03.2023.

Відтак, подання ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства без актуальної, незалежної причини її подання, є необґрунтованим та передчасним заходом.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а у разі неотримання ним з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства рф, зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави, однак жодних дій до виконання зобов`язання реально не вчинив, а подана ним декларація про відмову від іноземного громадянства, подана без актуальної незалежної причини для її подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак чинним національним законодавством передбачено алгоритм дій щодо набуття громадянства України, який позивачем не дотримано, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до переконання, що відповідач діяв у спосіб та в межах своєї компетенції.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для  справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції —та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області задовольнити. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року у справі № 380/18661/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 19 березня 2024 року