УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 березня 2024 року
м. Київ
Справа № 524/8887/18
Провадження № 51-2230 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 від 23 січня 2024 року з долученою до неї заявою (клопотанням) від тієї ж дати на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 липня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , датовану 23 січня 2024 року, з заявою-клопотанням було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Зокрема серед недоліків було зазначено те, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваних рішень та підставами їх ухвалення, чого зроблено не було.
Крім цього вимоги, які були зазначені в касаційній скарзі засудженого, не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України.
Засудженому роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Тому серед недоліків було зазначено, що в поданій касаційній скарзі засуджений не зазначав конкретних вимог щодо конкретних судових рішень, а просив прийняти його касаційну скаргу до розгляду і застосувати положення закону України 2015 року щодо неналежних умов тримання в СІЗО.
Також засуджений не долучав до касаційної скарги завірених належним чином копій оскаржуваних судових рішень.
Як убачається зі змісту уточненої касаційної скарги, копію ухвали касаційного суду було вручено засудженому 23 лютого 2024 року в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». 
У межах визначеного судом строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою, однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду від 12 лютого 2024 року недоліки він не усунув.
В уточненій касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, засуджений знову не зазначає конкретних підстав для скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачених ст. 438 КПК України, а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.
Крім цього, засуджений ОСОБА_4 , звертаючись повторно, просить розглянути і розібратися в його кримінальній справі № 524/8887/18, перерахувати строк перебування його в СІЗО з розрахунку один день за два з 31 жовтня 2018 року по 23 липня 2020 року. 
Таким чином, прохальна частина уточненої касаційної скарги також не відповідає вимогам ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, невідповідність вимог касаційної скарги приписам ст. 436 КПК України перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Стосовно клопотання ОСОБА_4 до Верховного Суду про призначення йому захисника, то воно може бути вирішене лише після відкриття касаційного провадження, для чого наразі немає достатніх підстав.
Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Автозаводського районного суду Полтавської області від 25 липня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                  ОСОБА_3