КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 278/85/22                                                                        Головуючий у суді І інстанції Каліушко Ф.А.
Провадження № 22-ц/824/895/2024                                                        Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
06 березня 2024 року                                                 м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про стягнення коштів,
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі № 278/85/22, якою з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто 374 400 грн авансу, що еквівалентно 9 000 доларів США, строком на 3 місяці.
В обґрунтування заяви зазначила, що на виконання постановиКиївського апеляційного суду від 18 травня 2023 року було видано виконавчий лист № 278/85/22 від 13 червня 2023 року, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. 07 липня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 374 400 грн авансу, що еквівалентно 9 000,00 доларів США.
Однак, вона звернулась до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним попереднього договору оренди земельної ділянки від 30 березня 2019 року, за яким з неї було стягнуто грошові кошти (аванс), а відтак у випадку задоволення її вимог у справі № 278/1887/23 вона буде змушена звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Також заявниця вказала, що є пенсіонеркою, має єдиний дохід у вигляді пенсійних виплат, будь-яких інших доходів або вкладів у банківських установах не має, у зв`язку із чим виконати постанову суду апеляційної інстанції від 18 березня 2023 року змоги не має, а передчасне примусове виконання вказаної постанови у разі реалізації її майна на прилюдних торгах призведе до незворотних наслідків.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з доданих до заяви доказів, а також з наданих пояснень представника заявниці та самої заявниці не вбачається підстав для відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі № 278/85/22, а посилання останніх на інший позов, який розглядається судом, також не є винятковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а тому правові підстави для задоволення поданої заяви відсутні.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявниця через представника - адвоката Токовенка О.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким вимоги заяви про відстрочення виконання судового рішення задовольнити.
Заявниця в обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що з метою недопущення порушення її прав виконанням судового рішення у даній справі, яке у зв`язку із його переглядом за нововиявленими обставинами може бути скасовано та відмовлено у задоволенні позову повністю, в суду першої інстанції були підстави відстрочити його виконання. Накладення арешту на нерухоме майно, що їй належить, та подальша його реалізація на прилюдних торгах, у разі не здійснення повороту виконання рішення, призведе до незворотних наслідків - втрати майна. Вважає, що у даному випадку баланс інтересів сторін дотриманий, оскільки суд, відповідно до частини шостої статті 435 ЦПК України, при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення може вжити заходів щодо забезпечення позову щодо нерухомого майна, яке перебуває у володінні боржника.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 05 лютого 2024 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
06 березня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_2  - адвоката Войтенка В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому порушено клопотання про поновлення строку для подання відзиву з посиланням на те, що тривала відсутність зв`язку із клієнтом у зв`язку з його мобілізацією до складу Національної гвардії України унеможливила адвокату погодити правову позицію у справі.
Суд апеляційної інстанції визнав зазначені причини пропуску встановленого строку на подання відзиву на апеляційну скаргу неповажними та дійшов висновку про залишення його без розгляду на підставі статей 126, 360 ЦПК України, оскільки наведені підстави не свідчать про наявність об`єктивних перешкод у сторони позивача реалізувати право на подання відзиву у встановлений п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали.
Відзив іншого учасника справи на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов. В силу вимог частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомили, а тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції встановив, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь суму коштів у розмірі 748 800 грн, судовий збір у розмірі 7 488 грн, а також витрати на правову допомогу у сумі 12 000 грн (т. 1, а.с. 177-188).
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 08 лютого 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Токовенка О.В. оскаржила його в апеляційному порядку (т. 1, а.с. 201-206).
Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 374 400 грн авансу, що еквівалентно 9 000 доларів США.В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 2, а.с. 61-67).
На виконання постановисуду апеляційної інстанції було видано виконавчий лист № 278/85/22 від 13 червня 2023 року, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. 07 липня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та розпочато його примусове виконання (т. 2, а.с. 138-146).
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
За частиною четвертою статті 435 ЦПК України  вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.
Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.
Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 374 400 грн авансу, що еквівалентно 9 000 доларів США, заявниця, як на підставу заявлених вимог, посилалась на те, що вона пред`явила до суду позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним попереднього договору оренди земельної ділянки від 30 березня 2019 року, за яким з неї було стягнуто грошові кошти (аванс), а відтак у випадку задоволення її вимог у справі № 278/1887/23 вона буде змушена звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Однак, зазначені обставини не є підставами для відстрочення виконання судового рішення суду апеляційної інстанції у розумінні статті 435 ЦПК України, а можуть бути підставою для повороту виконання рішення у випадку його скасування за нововиявленими обставинами в порядку статті 444 ЦПК України.
Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що заявницею не надано жодних доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим через її вік та майновий стан.
Колегія суддів погоджується з тим, що наведені  ОСОБА_1 обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам заяви про відстрочення виконання судового рішення, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявниці, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.
За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у відстроченні виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у цій справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого заявницею судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року у даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                                         С.А. Голуб

Судді:                                                                                   Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній