Номер провадження: 22-ц/813/2981/23 
Справа № 947/6994/21
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       07.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , 
відповідача казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», представника відповідача Поліщук І.О., 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державної служби морського та річкового транспорту України – не з`явились,
переглянувши справу №947/6994/21 за позовом ОСОБА_1 до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», за участю третіх осіб Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Державної служби морського та річкового транспорту України про стягнення невиплаченої заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року у складі судді Маломуж А.І., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 03 березня 2021 року до суду з вищеназваним позовом з урахуванням уточнень, остаточно просив стягнути з відповідача КП «Морська пошуково-рятувальна служба» невиплачену заробітну плату (не повно виплачену щомісячну та квартальну премію за період з червня 2016 року по січень 2021 року включно та винагороду за підсумками роботи підприємства за 2017-2020 роки), в сумі 1241992,66 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку (т.6 а.с.170-172).
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі.
Відповідач КП «Морська пошуково-рятувальна служба» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що нарахування та виплата премій є правом, а не обов`язком роботодавця, виплата щомісячної та квартальної премії здійснюється за умовами наявності фінансової можливості підприємства за результатами виконання місячних та квартальних показників преміювання.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено (т.6 а.с.193-197). 
Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.6 а.с.200-210).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному.
Щодо права роботодавця нараховувати та виплачувати премію працівникам. Частина 3 статті 97 КЗпП України зобов`язує власника встановлювати конкретні розмірі премії з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам. Власник під час визначення розміру премії зобов`язаний керуватися умовами Колективного договору, який є обов`язковим для сторін, які його підписали. Суд не дослідив та не надав оцінки тим положенням Колективного договору, які регулюють ці питання, обмежившись посиланням на «право керівника». Виплата премії за своїм змістом є додатковою заробітною платою, яка входить у структуру заробітної плати. За змістом Закону України «Про оплату праці» термін «додаткова» не означає «не обов`язкова». У випадку, коли на підприємстві укладений колективний договір, рішення власника про виплату премії, як додаткової заробітної плати, та визначення її розміру може бути здійснено лише у межах та на підставах, визначених у Колективному договорі, який є обов`язковим для сторін, які його уклали. Рішення керівника про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, приймається не «на власний розсуд», а у відповідності до прийнятих на підприємстві локальних нормативно-правових актів. Суд фактично дійшов висновку про право роботодавця самостійно без врахування умов Колективного договору вирішувати питання нарахування та виплати премії.
Щодо фінансової можливості підприємства як умови нарахування та виплати премій. Відповідачем не доведено факт відсутності фінансової можливості виплачувати премію у 100% розмірі. Суд не надав оцінку наказам відповідача про преміювання, якими встановлені розміри премії в межах від 20% до 80%; в цих наказах відсутнє будь-яке обґрунтування встановленого розміру премії та посилання на наявність чи відсутність фінансової можливості при встановленні розміру премії. Суд не надав оцінку звітам керівника підприємства про виконання умов, диференційованих показників і розміри преміювання за 2016-2020 роки, які свідчать про виконання підприємством всіх показників преміювання у розмірі 100%; при цьому розмір премії керівника становить 100%. Суд не надав оцінку звітам про фінансовий стан підприємства за 2016-2020 роки, з яких вбачається фінансова можливість підприємства виплачувати премію; фінансовим планам підприємства за 2016-2020 роки та змінам до них; іншим доказам. Не прийнято доводи позивача про те, що в діях відповідача вбачається непослідовність та суперечлива поведінка в питаннях визначення розміру премії та наявності фінансової можливості підприємства. Фінансовий план КП «МПРС», на який посилається відповідач в порядку доведення невиплати/виплати не в повному обсязі премії, жодним чином не пов`язаний із фінансовими можливостями підприємства, оскільки фінансовий план підприємства та фінансові можливості підприємства не є тотожними поняттями.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Морська пошуково-рятувальна служба» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. 
Щодо права роботодавця нараховувати та виплачувати премію працівникам. Премія є винагородою за працю понад установлені норми за трудові успіхи та винахідливість, за особливі умови праці, відноситься до додаткової заробітної плати та не становить обов`язкову частину у структурі заробітної плати. Підставою для нарахування премій та винагород за підсумками роботи за рік є наказ по підприємству, видання якого є виключною компетенцією директора підприємства (п.6.5 Статуту). Прийняття рішення про нарахування премій згідно умов Статуту підприємства та Колективного договору є повноваженнями директора підприємства. Із аналізу вимог Статуту КП «МПРС», Колективного договору, норм КЗпП, статті 2 Закону України «Про оплату праці» слідує, що нарахування та виплата премій та винагород є правом, а не обов`язком роботодавця. Положення про преміювання визначає лише перелік умов, які можуть бути підставою для нарахування зазначених виплат, а не обов`язок такого нарахування та виплат. 
Щодо фінансової можливості підприємства як умови нарахування та виплати премій. Відповідно до Додатку №5 до Колективного договору виплата місячної та квартальної премії здійснюється за умови наявності фінансової можливості КП «МПРС», за результатами місячних та квартальних показників преміювання (п.2.3); преміювання працівників за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи КП «МПРС» за місяць або наростаючим підсумком за квартал у розмірі відповідно до фінансової можливості (п.п.4.1 п.4); преміювання оформлюється наказом (п.4.8). Відповідно до Додатку №6 до Колективного договору винагорода за підсумками роботи підприємства за рік є особливим видом матеріального заохочення; розмір винагороди визначається роботодавцем з урахуванням фінансових можливостей підприємства (п.1); підставою для нарахування винагороди є наказ по підприємству (п.8). Основним плановим документом КП «МПРС», відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів є фінансовий план. Фінансова можливість КП «МПРС» визначається виключно фінансовим планом підприємства на рік. З аналізу положень Колективного договору вбачається, що виплата премій та інших заохочувальних та компенсаційних виплат (винагород за результатами роботи за рік) працівникам залежить, в першу чергу, від фінансових можливостей КП «МПРС», які визначені фінансовим планом підприємства та здійснюються на підставі відповідного наказу по підприємству за сумлінне та якісне виконання поставлених перед ними завдань, забезпечення належного рівня виконавчої та трудової дисципліни та особистого внеску у загальні результати діяльності КП «МПРС» (т.6 а.с.225-229). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне. 
ОСОБА_1 працював у казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаді менеджера з якості з 06 червня 2016 року по 01 січня 2021 року; звільнений 06 січня 2021 року по пункту 1 статті 40 КЗпП.
ОСОБА_1 вважає, що мав право на виплату щомісячної та квартальної премії у розмірі 100% за період з червня 2016 року по січень 2021 року включно та на виплату винагороди за підсумками роботи підприємства за 2017-2020 роки. Належні йому до виплати суми премії та винагороди в загальній сумі 1241992,66 грн. у розрахунок сум, які підлягали виплаті при звільненні, не увійшли, тому підлягають стягненню судовим рішенням разом з компенсацією середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст.94 КЗпП, ст.1 Закону України «Про оплату праці»).
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (ч.2 ст.97 КЗпП). 
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті (ч.3 статті 97 КЗпП).
Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону України «Про оплату праці» (далі – Закон).
       Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч.1 ст.2 Закону).
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч.2 ст.2 Закону).
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч.3 ст.2 Закону).
Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч.1 ст.21 Закону).
Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами (ч.1 ст.22 Закону).
Отже, премія у структурі заробітної плати є додатковою заробітною платою, яка як винагорода пов`язується з виконанням виробничих завдань і функцій; винагорода за підсумками роботи за рік у структурі заробітної плати є заохочувальною виплатою.
Підставою для нарахування премій та винагород за підсумками роботи за рік є наказ по підприємству, що видає директор підприємства (п.6.5 Статуту КП «МПРС»).
Положення про преміювання працівників є Додатком №5 до Колективного договору КП «Морська пошуково-рятувальна служба».
Відповідно до Додатку №5 до Колективного договору виплата місячної та квартальної премії здійснюється за умовами наявності фінансової можливості КП «МПРС», за результатами виконання місячних та квартальних показників преміювання (п.2.3); преміювання працівників за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи КП «МПРС» за місяць або наростаючим підсумком за квартал у розмірі, відповідно до фінансової можливості (п.п.4.1 п.4); преміювання оформлюється наказом (п.4.8).
Положення про порядок нарахування і виплати одноразової винагороди за підсумками роботи підприємства за рік є Додатком №6 до Колективного договору КП «Морська пошуково-рятувальна служба».
Відповідно до Додатку №6 до Колективного договору винагорода за підсумками роботи підприємства за рік є особливим видом матеріального заохочення; розмір винагороди визначається роботодавцем з урахуванням фінансових можливостей підприємства (п.1); підставою для нарахування винагороди є наказ по підприємству (п.8).
Відповідно до вимог статей 75, 77 ГК України, Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року №205, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 року за №300/26745, основним плановим документом КП «Морська пошуково-рятувальна служба», відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів, є фінансовий план.
Фінансовий план КП «Морська пошуково-рятувальна служба» є документом, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів.
Отже, за положенням Колективного договору виплата працівникам премій та винагороди за результатами роботи за рік здійснюється з урахуванням фінансових можливостей підприємства, відображенням яких є фінансовий план підприємства, на підставі відповідного наказу по підприємству за сумлінне і якісне виконання поставлених перед ним завдань, забезпечення належного рівня виконавчої та трудової дисципліни та особистого внеску у загальні результати діяльності підприємства.
Виплата премій та винагороди за підсумками роботи за рік є додатковою заробітною платою та заохочувальною виплатою відповідно, які здійснюються з урахуванням фінансових можливостей підприємства та його фінансово-економічних показників господарської діяльності. 
Протягом 2016-2020 років директором КП «Морська пошуково-рятувальна служба» видавались накази про преміювання всіх працівників підприємства за результатами роботи за відповідний період (місяць, квартал) в однаковому розмірі (% від посадового окладу). 
ОСОБА_1 протягом 2016-2020 років отримував розрахункові листи, з яких достовірно знав про нарахування/не нарахування премій та винагород та їх розмір, проте такі нарахування/не нарахування не оспорював. 
Отже, ОСОБА_1 погоджувався з тим, що нарахований йому розмір премії у певні періоди роботи відповідав фінансовим можливостям підприємства та його фінансово-економічним показникам господарської діяльності. 
Накази про преміювання є чинними, не оскаржувались.
Надані КП «Морська пошуково-рятувальна служба» докази не надають підстав для висновку, що фінансово-економічні показники господарської діяльності були настільки високими, що забезпечували фінансову можливість підприємства сплачувати своїм працівникам щомісячно, щоквартально премію у розмірі 100% від посадового окладу, та виплачувати щорічно за підсумками роботи за рік винагороду у максимальному її розмірі, як то наразі бажає ОСОБА_1 , який за період роботи до звільнення з підстав скорочення штату працівників не оскаржував ні накази директора підприємства щодо преміювання та інших заохочень, ні факт не прийняття таких наказів у певні періоди діяльності підприємства.
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що їх регулюють, дав оцінку доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вимог.
Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні. 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», за участю третіх осіб Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Державної служби морського та річкового транспорту України про стягнення невиплаченої заробітної плати – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева 

Є.С.Сєвєрова