ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 березня 2024 року           справа №360/385/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року (головуючий суддя І інстанції – Кисіль С.В.), складене у повному обсязі 21 червня 2023 року у м. Дніпро, у справі № 360/385/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                          В С Т А Н О В И В:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач), в інтересах якого звернувся ОСОБА_2 (далі – представник позивача), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач), в якому представник позивача просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах»;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України              від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах».
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах».
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач скористалася своїм правом, передбаченим частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та отримав компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій.
Зазначено, що посади, які займала позивач, не передбачають додаткової відпустки 
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. 
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити без змін рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій та проходила військову службу з 18 січня 2002 року по 14 лютого 2022 року у Державній прикордонній службі України, зокрема, у Військових частинах 2195, 1567, у період   з 13 березня 2020 року по 14 лютого 2022 року – у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 29 серпня 2019 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовим квитком від 25 листопада 2010 року серії НОМЕР_4 , витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1  (про особовий склад) від 13 березня 2020 року № 110-ОС та витягом із наказу начальника   ІНФОРМАЦІЯ_1 (про особовий склад) від 14 лютого 2022 року № 107-ОС.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 березня 2020 року № 110-ОС «Про особовий склад» старшого прапорщика ОСОБА_1 , яка прибула для подальшого проходження служби з НОМЕР_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення з 13 березня 2020 року.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (про особовий склад) від 14 лютого 2022 року № 107-ОС майстер-сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 »        (тип Б), звільненої з військовою служби відповідно за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 14 лютого 2022 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Серед іншого також зазначено: виплатити грошову компенсацію за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 14 діб, за 2020 рік у кількості 14 діб, за 2021 рік у кількості 14 діб, за 2022 рік у кількості 14 днів.
Згідно з архівною відомістю № 1 за 2022 рік та розрахунковим листом від 05 травня 2022 року № 118-М ОСОБА_1 у лютому 2022 року нарахована грошова компенсація за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019-2022 роки у розмірі 26991,64 грн.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_8 без дати та без № щодо проходження служби ОСОБА_1 у період з 2015 року по день звільнення проходила військову службу у Державній прикордонній службі України на посадах:
з 19 листопада 2013 року по 16 березня 2015 року – інспектор прикордонної служби          3 категорії – оператор групи забезпечення функціонування інформаційної системи «Гарт» відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ІІ категорії тип Б в-ч НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 ;
з 16 березня 2015 року по 28 березня 2015 року – інспектор прикордонної служби        2 категорії – черговий групи чергових відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ІІ категорії тип Б в-ч НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 ;
з 28 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року – інспектор прикордонної служби            2 категорії – дозиметрист відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_11 » ІІІ категорії тип Б в-ч НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 ;
з 31 серпня 2015 року по 23 грудня 2016 року – інспектор прикордонної служби майстер – начальник відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_11 » ІІІ категорії тип Б в-ч НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 ;
з 23 грудня 2016 року по 15 серпня 2018 року – старший технік – начальник (відділу)    2 групи автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ІІ категорії тип Б НОМЕР_7 прикордонного загону Західного регіонального управління (1 категорії) ДПС України;
з 15 серпня 2018 року по 27 грудня 2018 року – технік – інспектор прикордонної служби 3 категорії групи зв`язку та автоматизованих систем управління відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » типу А відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » 1 категорії (типу Б) НОМЕР_7 прикордонного загону (1 категорії) Західного регіонального управління (1 категорії) ДПС України;
з 27 грудня 2018 року по 11 березня 2019 року – інспектор прикордонної служби                 2 категорії – перекладач групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 »               1 категорії (тип Б) НОМЕР_7 прикордонного загону (1 категорії) Західного регіонального управління (1 категорії) ДПС України;
з 11 березня 2019 року по 24 квітня 2019 року – у розпорядженні начальника                       НОМЕР_5 прикордонного загону (1 категорії) Донецько-Луганського регіонального управління               (1 категорії) ДПС України;
з 24 квітня 2019 року по 26 червня 2019 року – технік – інспектор прикордонної служби 3 категорії групи зв`язку та автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби «Станично-Луганське 2» 1 категорії (тип Б) НОМЕР_5 прикордонного загону (1 категорії) Донецько-Луганського регіонального управління (1 категорії) ДПС України;
з 26 червня 2019 року по 13 грудня 2019 року – інспектор прикордонної служби                2 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станично-Луганське 2» 1 категорії (тип Б) НОМЕР_5 прикордонного загону (1 категорії) Донецько-Луганського регіонального управління (1 категорії) ДПС України;
з 13 грудня 2019 року по 13 березня 2020 року – інспектор прикордонної служби               1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станично-Луганське 2» 1 категорії (тип Б) НОМЕР_5 прикордонного загону (1 категорії) Донецько-Луганського регіонального управління (1 категорії) ДПС України;
з 13 березня 2020 року по 25 березня 2020 року – у розпорядженні начальника                     ІНФОРМАЦІЯ_12 ;
з 25 березня 2020 року по 28 липня 2021 року – інспектор прикордонної служби            1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » 1 категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_12 ;
з 28 липня 2021 року по 14 лютого 2022 року – інспектор прикордонної служби                  1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_12 .
19 січня 2023 року позивачем направлено заяви до Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати інформацію чи виплачувалась позивачу грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки.
Листом від 23 лютого 2023 року № 11/1275-23-вих Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що при звільненні з військової служби позивачу не виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, передбачена пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702, оскільки під час особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минули роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено. У зв`язку з цим додаткові відпустки, в тому числі й додаткова відпустка, передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в особливий період не вважається такою, що є використаною.
Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, з чим погоджується суд апеляційної інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня          1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Згідно з частиною 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Відповідно до п. 1 Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затвердженого Постановою № 702, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 затверджено переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку: Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2 - 5 (далі - Постанова № 702).
Відповідно до Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 (далі - Перелік), визначено посади військовослужбовців, які проходять службу у підрозділах, що виконують завдання з охорони державного кордону органів Держприкордонслужби.
Зокрема, у відділеннях інспекторів прикордонної служби: Інспектор прикордонної служби 3, 2 та 1 категорії, що належать до переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.
З урахуванням вказаного суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах», за 2015-2018 роки.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.                                            
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.                     
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).                    
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
                                                   
                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі № 360/385/23– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року.
      
 Судді                                                                                        А.В. Гайдар
                                                                                                               Е.Г. Казначеєв
                                                                                                      І.Д. Компанієць