ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 січня 2024 року
м. Київ
справа № 760/1172/21
провадження № 51-3403 км 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів:                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                  ОСОБА_5 ,
захисника                                                  ОСОБА_6 ,
засудженої                                                ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року стосовно 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки та жительки  
АДРЕСА_1 ,
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Солом`янський районний суд м. Києва вироком від 30 листопада 2021 року засудив ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 21 червня 2023 року змінив вирок суду стосовно ОСОБА_7 , визнав недопустимими доказами дані, які містяться у двох протоколах огляду місця події від 01 листопада 2020 року, в висновках експерта від 18 грудня 2020 року № 091-413-2020, № 091-414-2020 та виключив з мотивувальної частини судового рішення посилання на ці докази.
За вироком суду  ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
31 жовтня 2020 року працівники правоохоронного органу - інспектори управління патрульної поліції у місті Києві, роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) лейтенант поліції ОСОБА_8 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_9 несли службу на території Солом`янського району м. Києва.
Приблизно о 23:28 вони отримали повідомлення про порушення тиші в нічний час у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 та прибули за вказаною адресою. Піднявшись на 5-й поверх зазначеного будинку, працівники поліції побачили раніше невідомих їм жінок, однією з яких була ОСОБА_7 .
Поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були одягнені в формений одяг, представились працівниками поліції.
Під час спілкування вони виявили, що ОСОБА_7 знаходилась явно в стані алкогольного сп`яніння, зробили їй зауваження за куріння в громадському місці, нецензурну лайку та порушення тиші, попередивши її про адміністративну відповідальність за статтями 173, 175-1 КУпАП.
ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перед нею працівники поліції, почала висловлюватись на їхню адресу нецензурною лайкою та продовжила вчиняти адміністративні правопорушення. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 затримали ОСОБА_7 , помістили її на заднє сидіння свого службового автомобіля «Тоуоtа», номерний знак НОМЕР_1 , попередньо одягнувши на неї кайданки в положенні рук спереду. 
ОСОБА_7 , сидячи на задньому сидінні службового автомобіля, почала стукати у вікно металевими кайданками.
Поліцейські вивели ОСОБА_7 з автомобіля, щоб змінити положення рук в кайданках спереду назад, знявши кайданки з лівої руки. В цей момент у обвинуваченої виник злочинний умисел на спричинення патрульному поліцейському ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. 
ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, не реагуючи на неодноразові зауваження, поводячись зухвало, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 перебуває при виконанні службових обов`язків, розвернулась обличчям до останнього та умисно нанесла один удар нігтями лівої руки в праву частину обличчя, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції:
- не перевірив належним чином доводів його апеляційної скарги;
- не розглянув його клопотання про повторне дослідження доказів;
- не дослідив повторно усіх доказів;
- не виконав вказівки Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС), зазначені в постанові від 02 березня 2023 року.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 змінив вимоги своєї касаційної скарги, просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закрити через невстановлення достатніх доказів для доведення її винуватості й вичерпання можливості їх отримати.
Засуджена ОСОБА_7 підтримала змінені вимоги касаційної скарги захисника, просила скасувати судові рішення стосовно неї, а кримінальне провадження - закрити.
Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги, просила залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
За змістом ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку. 
Згідно зі ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
У судовому засіданні під час касаційного провадження захисник висловив незгоду з судовими рішеннями обох судових інстанцій стосовно ОСОБА_7 через відсутність достатніх доказів її винуватості.
Проте доводи захисника Суд уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального й кримінального процесуального законів.
Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, суд першої інстанції зробив на підставі досліджених доказів: показань обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколів слідчих дій - оглядів місць події від 01 листопада 2020 року, перегляду відеозапису з портативного реєстратора поліцейського від 02 листопада 2020 року, проведення слідчих експериментів від 01 листопада 2020 року за участю потерпілого та свідка ОСОБА_9 , прослуховування аудіозаписів; висновків експертів № 042-1696-2020 від 10 грудня 2020 року, № 091-413-2020 від 18 грудня 2020 року, 091-414-2020 від 18 грудня 2020 року.
На підставі вказаних доказів суд першої інстанції встановив сукупність усіх передбачених ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, та, ухвалюючи вирок, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 вчинила інкриміноване їй суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу винної, зокрема, те, що вона раніше не судима, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працює, тобто дотримався вимог статей 50, 65-67 КК. 
При цьому, суд, врахувавши особу обвинуваченої, дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК.
Доводи про порушення судом апеляційної інстанції статей 404, 419, 439 КПК 
У касаційній скарзі захисник вказував на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів його апеляційної скарги, не дослідив повторно всіх зібраних доказів та не виконав вказівки ККС ВС
Статтею 419 КПК визначено, що в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Не погоджуючи із вироком першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, в якій із наведенням відповідного обґрунтування просив скасувати вирок суду, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закрити.
Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями до неї, однак не знайшов підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття кримінального провадження.
Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_7 умислу на завдання тілесних ушкоджень потерпілому - працівнику поліції у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, з огляду на агресивні, цілеспрямовані дії обвинуваченої під час затримання, що зафіксовано на відеозаписі.
Відтак суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав правильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК.
Водночас суд апеляційної інстанції погодився з доводами захисника про недопустимість окремих доказів та зазначив про порушення при відібранні 01 листопада 2020 року у ОСОБА_7 зрізів нігтьових пластин та змивів з рук порядку, передбаченого ч. 3 ст. 245, ч. 2 ст. 241 КПК (в редакції Закону від 13 квітня 2012 року, яка була чинною на час вчинення процесуальних дій).
З причини неправомірного отримання біологічних зразків суд апеляційної інстанції визнав недопустимими висновки двох судово-медичних експертиз від 18 грудня 2020 року № 091-413-2020 та № 091-414-2020.
Тобто суд апеляційної інстанції фактично дослідив наявні у даному кримінальному провадженні докази та дав їм належну правову оцінку.
Зазначене спростовує доводи захисника про порушення судом апеляційної інстанції приписів ст. 404 КПК.
До того ж колегія суддів зважає на те, що під час апеляційного провадження захисник не підтримав своє клопотання про повторне дослідження доказів .
Доводи захисника про невиконання судом апеляційної інстанції вказівок ККС ВС, зазначених у постанові від 02 березня 2023 року, також не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. 
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, умотивованість його висновків, захисник у касаційній скарзі не навів.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.
            Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3