УХВАЛА

14 лютого 2024 року 
м. Київ
справа №280/2649/23
адміністративне провадження № К/990/4047/24  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Прокопенка О. Б., 
перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 20 березня 2023 року № 1 про неуспішне проходження першим заступником керівника Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_1 атестації;
-визнати протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 21 квітня 2023 року № 161к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області на підставі пункту 19 розділу 1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 21 квітня 2023 року;
-поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, яку позивач обіймав станом на день звільнення з органів прокуратури області;
-стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
-допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді з 21 квітня 2023 року та в частині стягнення на його користь середнього заробітку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року,  позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 20 березня 2023 року № 1 про неуспішне проходження прокурором атестації.
Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 21 квітня 2023 року № 161к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 21 квітня 2023 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22 квітня 2023 року.
Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2023 року по 10 серпня 2023 року включно у розмірі 37 125 (тридцять сім тисяч сто двадцять п`ять) гривень 26 коп., з якого утримати податки та інші обов`язкові платежі. 
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10 808 (десять тисяч вісімсот вісім) гривень 62 коп., з якої утримати податки та інші обов`язкові платежі, допущено до негайного виконання.
29 січня 2024 року засобами поштового зв`язку Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу до Верховного Суду на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у цій справі. 
Заявник касаційної скарги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Предметом спору цій справі є правомірність звільнення позивача з органів прокуратури. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, скаржник в касаційній скарзі посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень. 
Заявник касаційної скарги зазначає, що станом на момент подання касаційної скарги у цій справі Верховним Судом не викладено позицію стосовно дискреційних повноважень кадрової комісії на прийняття рішень стосовно прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію згідно з нормами Закону № 113-ІХ, та правомочності суду надавати оцінку прокурорам на відповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, тому, як зазначає заявник, ним лише вказується на відсутність такого правового висновку Верховного Суду та зазначено норми матеріального права - пункти 9, 12, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ та положень Порядку № 221 (пункт 8 розділу І, та пунктів 15,16 розділу IV Порядку №221), а також положень пункту 12 Порядку № 233.
Перевіривши викладені доводи, колегія суддів зазначає наступне. 
Верховним Судом встановлено, що перевіряючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції, з урахування установлених у цій справі обставин, послався на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 02 листопада 2023 року у справі № 380/6044/21, від 23 листопада 2023 року у справі № 140/4430/22, від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/154/20, від 02 листопада 2021 року у справі № 120/3794/20-а, від 18 листопада 2021 року у справі № 640/1598/20, від 04 листопада 2021 року у справі № 640/537/20, від 02 грудня 2021 року у справі № 640/25187/19, від 16 грудня 2021 року у справі № 640/26168/19, від 22 грудня 2021 року у справі № 640/1208/20 щодо застосування пунктів 9, 13, 15, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» в аспекті дискреційних повноважень кадрових комісій (в рамках атестації прокурорів) і меж судового контролю у справах про оскарження рішень останніх за наслідками третього етапу атестації (співбесіди). 
Верховний Суд у вказаних справах зазначив, що рішення кадрових комісій про неуспішне проходження прокурором атестації як необхідної умови його відповідності критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть піддаватися судовому контролю, що аж ніяк не заперечує й не протирічить дискреційним повноваженням цього органу під час атестування прокурорів й ухвалення за наслідками цієї процедури відповідних рішень.
Повертаючись до нашої справи, суд апеляційної інстанції, врахувавши вищенаведені висновки Верховного Суду, зазначив, що рішення Комісії про неуспішне проходження атестації є необґрунтованим, таким що базується на суб`єктивних висновках, у зв`язку з чим суд  рішення комісії з атестації прокурорів визнав протиправним, наслідком чого стало його скасування.
Отже, з огляду на викладене, посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України є безпідставне та необґрунтоване у зв`язку з наявністю висновків Верховного Суду, викладених у подібних правовідносинах. 
Разом з цим відповідач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано пункт 15 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14 липня 2022 року у справі №640/1083/20.
Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на вищезгаданий правовий висновок Верховного Суду, оскільки лише вибіркове цитування уривків з постанови Верховного Суду без обґрунтування яким чином неправильне, на думку відповідача, застосування пункту 15 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 113-ІХ у сукупності зі встановленими судами обставинами та дослідженню ними доказів вплинуло на рішення спору у цій справі, а також не обґрунтовано як ця норма права повинна була застосовуватися у спірних правовідносинах. 
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій   статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Відтак, урахований судом апеляційної інстанції висновки Верховного Суду щодо застосування пунктів 9, 13, 15, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» в аспекті дискреційних повноважень кадрових комісій (в рамках атестації прокурорів) і меж судового контролю у справах про оскарження рішень останніх за наслідками третього етапу атестації (співбесіди) стосується подібних правовідносин, що створює підстави для застосування пункт 6 частини першої статті 333 КАС України. 
Відтак, враховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити. 
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко О.Р. Радишевська  О.Б. Прокопенко