УХВАЛА
 
24 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 524/294/23
провадження № 61-661ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , Полтавська обласна рада, про визнання неправомірними та заборону застосування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води і зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , Полтавська обласна рада, про визнання неправомірними та заборону застосування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води і зобов`язання вчинити певні діїта просила суд:
- визнати неправомірним застосування відповідачем з 01 листопада 2022 року тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживача ОСОБА_1 у квартирі, яка розташована в АДРЕСА_1 , у вигляді: двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, що складається з: умовно-змінної частини (протягом опалювального періоду) - 1 248,25 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійної частини (протягом календарного року) - 162 986,29 грн/Гкал/год (з ПДВ); - абонентської плата за опалення в розмірі 29,38 грн; - тарифу на 1 куб. м гарячої води в розмірі 118,66 грн; - абонентської плати на гарячу воду в розмірі 20,20 грн;
- заборонити відповідачу застосування з 01 листопада 2022 року тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживача ОСОБА_1 у квартирі, яка розташована в АДРЕСА_1 , у вигляді: двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, що складається з: умовно-змінної частини (протягом опалювального періоду) - 1 248,25 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійної частини (протягом календарного року) - 162 986,29 грн/Гкал/год (з ПДВ); - абонентської плата за опалення в розмірі 29,38 грн; - тарифу на 1 куб. м гарячої води в розмірі 118,66 грн; - абонентської плати на гарячу воду в розмірі 20,20 грн.
- зобов`язати відповідача провести з 01 листопада 2022 року перерахунок тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживача ОСОБА_1 у квартирі яка розташована в АДРЕСА_1 , виходячи з тарифів, які діяли станом на 24 лютого 2022 року, а саме: - по одноставковому тарифу на послугу з постачання теплової енергії по лічильнику із розрахунку 1 796,40 грн за 1 Гкал; - абонентська плата за опалення - 20,65 грн; - вартість 1 куб. м. гарячої води - 103,99 грн; - абонентська плата на гарячу воду - 5,07 грн.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» провести з 01 листопада 2022 року перерахунок тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживача ОСОБА_1 у квартирі, яка розташована в АДРЕСА_1 .
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено частково. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 травня 2023 року скасовано. Ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
10 січня 2024 року  ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року, у якій просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від03 лютого 2023 року справу № 524/294/23 визнано малозначною, як таку, що є справою незначної складності.
У касаційній скарзі заявник зазначає, що вказана справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення. Вказує, що значний суспільний інтерес цієї справи необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Зокрема зазначає, що на розгляді лише Автозаводського районного суду на даний час знаходиться декілька десятків позовів, поданих споживачами м. Кременчука (лівобережжя) щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо підвищення тарифів на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води та проведення перерахунку нарахованої плати, тому ця справа становить значний суспільних інтерес для споживачів м. Кременчука. Також вказує, що справа має для неї виняткове значення, оскільки вона є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію у розмірі 2 760,00 грн на місяць, а сплата комунальних послуг за завищеними тарифами відповідача становить приблизно 5 253,62 грн, що становить дві її пенсії та спричиняє їй додаткове фінансове навантаження.
Разом з тим заявник належним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає суспільний інтерес та виняткове значеннясаме цієї справи для неї, а посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справіпідлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 524/294/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      Є. В. Краснощоков 
 
Д. А. Гудима
 
М. М. Русинчук