ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" лютого 2024 р.           Справа№ 910/14687/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 
 
без виклику представників сторін
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 
у справі № 910/14687/22 (суддя - Лиськов М.О.)
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС"
про стягнення 7 297,17 грн.
          ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" про стягнення 27 802,25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення  правил дорожнього руху  водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.
09.01.2023 позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву про зменшення розміру позовних вимог. Судом заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду і спір розглядався з урахуванням нової ціни позову.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" страхове відшкодування у сумі 7 297 грн. 17 коп. та судовий збір у сумі 2 481 грн. 00 коп.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт виникнення у відповідача суброгаційного обов`язку, який не виконаний відповідачем, та відсутністю на момент прийняття рішення доказів такого виконання.  
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 у справі № 910/14687/22 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги на підставі рахунку позивача із переліком нових запасних деталей та деталей, які вже були у використанні, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки не застосував ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми якої передбачають обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, апелянт вважав, що позивачем не додано звіту, висновку та/або експертизи, акту виконаних робіт, яким підтверджено вартість матеріального збитку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді - Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.
Матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2118/23 від 15.06.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Барсук М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 для апеляційного розгляду справи № 910/14687/22 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариству з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі № 910/12259/21 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до   статті 269 Господарського процесуального кодексу України   (далі -   ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, риватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) уклали електронний Договір добровільного страхування наземного транспорту «Наша Автоцивілка» № 16150010 від 21.12.2021 року (далі - Договір страхування), за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля BMW Х5, д.н.з НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 5.6 Пропозиції про укладення електронного договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Наша Автоцивілка» (Публічна частина договору) договір страхування набуває чинності з 00:00 годин дня, наступного за внесенням Страхувальником страхового платежу в повному розмірі на поточний рахунок або в касу Страховика/страхового агента. Тому на підтвердження набуття чинності надаємо довідку підтвердження сплати страхового платежу.
23.12.2021 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Volkswagen Multivan д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням Особи Володимира.
В результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні ушкодження).
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), складеного учасниками події на підставі ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, чиї винні протиправні дії перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, є Особа Володимир.
Відповідно до рахунку-фактури СТО № УККЗО18510/0000041804 від 29.12.2021 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 складає 28210,57 грн.
Згідно із ст. 25 Закону України «Про страхування», умов Договору ПрАТ «СК «ВУСО» було перераховано грошові кошти на рахунок СТО у розмірі 28 210,57 грн.
Вказані обставини підтверджуються страховим актом №2210948-1 від 04.01.2022 року та платіжним дорученням № 242 від 04.01.2022 р.
На думку апелянта, розмір відновлювальних робіт пошкодженого транспортного заходу був здійснений без урахування вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Перевіряючи доводи  апелянта, колегія суддів   виходить з такого. 
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо призначення його розміру враховується  фактична сума встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи  або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Такий правовий висновок викладений  Касаційним господарським судом у складі Верховного суду в постанові від 06.07.2018 року №924/675/17.
За змістом пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики  товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092    )далі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості  відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, з урахуванням викладених норм, зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.                    
Водночас, слід зазначити, що згідно п.7.38 Методики значення   Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;5 років - для мототехніки.
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль BMW Х5, д.н.з НОМЕР_1 є легковим КТЗ 2017 року випуску, дата першої реєстрації 12.02.2020 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , на момент ДТП 23.12.2021 строк його експлуатації не перевищив 5 років визначених п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у зв`язку з чим значення   Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ.
Відповідно до абзацу другого пункту 36.2    статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"    якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Тобто, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру  виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Судом першої інстанції встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW Х5 д.н.з НОМЕР_1 відповідно до документів станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, а саме рахунку № УКК3018510/0000041804 від 29.12.2021 р. становить 28210,57 грн.
ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фафорит» для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля BMW Х5, д.н.з НОМЕР_1 . Відповідно до Звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу № 33205 від 18.12.2021 р. коефіцієнта фізичного зносу (Ез) автомобіля BMW Х5, д.н.з НОМЕР_1 дорівнює 0,42.
Згідно з п. 2.4. Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Тобто, матеріальний збиток, це вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.
Відповідно до п. 8.2. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ за формулою
Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез)
де: Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (матеріальний збиток), грн.;
Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт ,грн.;
См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;
Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;
Ез - значення коефіцієнта фізичного зносу.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12.03.2018 р. справі М 910/5001/17, від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.
Згідно документів станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, а саме рахунку № УККЗО18510/0000041804 від 29.12.2021 р.:
Ср (розділ «перелік виконаних робіт») = 18 193,32 гри.;
См ( п. 1-3,8 розділу «перелік використаних запасних частин») = 5 959,80 грн. ;
Сс ((сума б/в (були у використані) складників, на які не нараховується Ез) п.4,5,7 розділу «перелік використаних запасних частин») = 3 085,25 грн..
Сс (сума нових складників, на які нараховується Ез п. 6 розділу «перелік використаних запасних частин») = 972,20 грн..
Тоді за формулою:
Сврз = 18 193,32 + 5 959,80 + 3 085,25 + 972,20 * (1 - 0,42) - 27 802,25 гри.
Враховуючи наведе, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума страхового відшкодування, що підлягала стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» з Відповідача становила  27 802,25 грн., тоді як здійснена ним оплата у розмірі 20505,08 грн. є неналежним виконання грошового зобов`язання, наслідком якої установлена цивільним законодавством відповідальність, передбачена за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.     
Таким чином аргументи апелянта про неврахування при вирішенні спору фізичного зносу транспортного засобу є неспроможними та спростовуються вищенаведеними висновками суду.
Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За змістом статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані вище приписи процесуального закону покликані забезпечити змагальність судового процесу, а також забезпечити додержання принципу правової визначеності, одним з проявів якого є неможливість задоволення позовних вимог за відсутності доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
Висновок суду
Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.
Відповідно до  ст. 276 ГПК  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до  ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст.  129,   269,   275,  276,  282 ГПК України, Північний апеляційний господарський   суд,-
     ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 у справі № 910/14687/22 - залишити без задоволення.
2. Рішення  Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 у справі № 910/14687/22 - залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/14687/22  повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст.  287,  288 Господарського процесуального кодексу України
                    Повний текст постанови складено 06.02.2024 р. 

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко