ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2024 року 
м. Київ
справа № 761/21058/21
провадження № 61-5553св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_10»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вуж Дмитро Володимирович, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва 
від 28 вересня 2022 року у складі судді Волошина В. О. та постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_10» (далі - ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10») про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії.
2.           Позов обґрунтований тим, що із 01 березня до 04 березня 2021 року на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у програмах «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» була поширена інформація, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 як працівника Головного управління державної податкової служби України в Одеській області 
(далі - ГУ ДПС України в Одеській області). Надалі вказана інформація 
у вигляді запису телепрограм була розміщена на інтернет-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_3», каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» в «YouTube».
3.           Зазначав, що у випуску від 01 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_5 
ІНФОРМАЦІЯ_6ІНФОРМАЦІЯ_7» (перший епізод).
4.           У випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3», демонструючи фотографії із зображенням позивача, що містяться 
у відкритому доступі в соціальних мережах, телевізійний ведучий ОСОБА_4 зазначив таке: «ІНФОРМАЦІЯ_8» (другий епізод).
5.           Також у випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» телевізійні ведучі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили наступне: «ІНФОРМАЦІЯ_9…». 
6.           Після оголошення вказаного тексту телеканал «ІНФОРМАЦІЯ_3» транслював відеоматеріал нібито з участю позивача, де він нібито розповідав невстановленій особі подробиці передачі грошей (третій епізод).
7.           Крім того, у випуску від 03 березня 2021 року у програмі Ток-шоу «ІНФОРМАЦІЯ_1» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» телевізійні ведучі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає третьому епізоду. На каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» в «YouTube» розміщений відеозапис цієї програми (четвертий епізод).
8.           У випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_2» телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_3» телевізійні ведучі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у третьому епізоді. На каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» 
в «YouTube» розміщений відеозапис цієї програми (п`ятий епізод).
9.           У випуску від 04 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» телевізійні ведучі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 два рази (о 07 год 59 хв та о 10 год 32 хв) розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у третьому епізоді (шостий, сьомий епізоди).
10.        У випуску від 04 березня 2021 року у програмі Ток-шоу «ІНФОРМАЦІЯ_1» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» телевізійні ведучі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у третьому епізоді, чим завдали шкоду його честі, гідності та діловій репутації.
11.        Посилався на те, що відповідач не надав жодних об`єктивних доказів чи посилань на конкретні джерела інформації, які б підтверджували, що позивач має незадеклароване майно чи доходи, намагався створити корупційну схему, облаштовував грошові оборудки в своєму кабінеті, має елітну нерухомість 
у столиці та авто класу «люкс». Ні позивач, ні його дружина до жодних схем не мають відношення, вироку суду, який би встановив причетність до корупційних схем немає, незадекларовані доходи та майно у подружжя відсутнє, що робить недостовірною поширену відповідачем інформацію.
12.        Вказував, що особа, яка зображена на відео, що присутнє 
у вказаних епізодах, яка нібито розкриває корупційні схеми в податковій сфері та ототожнюється телеканалом «ІНФОРМАЦІЯ_3» з позивачем не є ОСОБА_1 .
13.        Телеканал «ІНФОРМАЦІЯ_3» без жодної згоди та відома позивача оприлюднив приватні фотографії останнього у випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4» та використав їх для формування у глядача хибної уяви стосовно того, що нібито позивач розповідає на відео про корупційні схеми 
в податковій сфері.
14.        Зазначав, що дії відповідача призвели до психологічних страждань позивача та його дружини, які стали наслідком розриву нормальних зв`язків 
з колегами по роботі, родичами, друзями, іншим звичним колом оточення внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації. Призвело до формування негативної робочої атмосфери в колі співробітників, що виражають зневагу до колеги, якого звинуватили в корупції в особливо великих розмірах, а також неможливості подальшої роботи позивача 
в органах ДПС України через недовіру до професійних та людських якостей, наслідком чого було звільнення позивача з посади.
15.        Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі спростувати недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію шляхом оприлюднення наступного спростування на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_3» 
у програмах: «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_3», Ток-шоу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на інтернет-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в « YouTube », а саме:
-                  стосовно спростування на Телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у програмах: «ІНФОРМАЦІЯ_4», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », Ток-шоу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 » шляхом оприлюднення тексту наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_11 », про те, що податківець ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці - начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_15 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс»;
-                  стосовно спростування на інтернет-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ОСОБА_16 ): на головній сторінці інтернет-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_3» розмістити відеозапис спростування телеканалом «ІНФОРМАЦІЯ_3» недостовірної інформації, що стосується податківця 
ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 наступного змісту: «Телеканал «ІНФОРМАЦІЯ_3» повідомляє що не відповідає дійсності інформація, поширена телеканалом « ІНФОРМАЦІЯ_3 », про те, що податківець ГУ ДПС України 
в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах 
в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_15 , мав 
незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс»;
-                  на головній сторінці інтернет-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_3» додати текст наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_11 », про те, що податківець ГУ ДПС України 
в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах 
в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці начальнику 
ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_15 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та незадеклароване авто класу «люкс», та зазначити посилання на відеозапис спростування на інтернет-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;
-                  стосовно спростування на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» в «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 на головній сторінці каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в «YouTube» розмістити відеозапис спростування ОСОБА_17 « ІНФОРМАЦІЯ_3 » недостовірної інформації, що стосується податківця 
ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 , наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_11 », про те, що податківець ГУ ДПС України 
в Одеській області ОСОБА_1 приймав участь у корупційних схемах 
в сфері оподаткування, передавав грошові кошти своїй керівниці - начальнику ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_15 , мав незадекларовану нерухомість у столиці та не задеклароване авто класу «люкс»;
-                  в описі під всіма відеозаписами, розміщеними на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» 
в YouTube, і які стосуються податківця ГУ ДПС України в Одеській області ОСОБА_1 додати коментар наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_12», та зазначити посилання на відеозапис спростування на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» в «YouTube».
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
16.        Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 16 березня 2023 року, у позові відмовлено.
17.        Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не довів належними 
і допустимими доказами поширення саме ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» оспорюваної позивачем інформації. 
18.        Також позивач не довів, що відповідач є власником каналу «ІНФОРМАЦІЯ_3» на відеохостингу «YouTube», а тому у частині вимог щодо спростування інформації на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3» в «YouTube» позивачем обрано неналежного відповідача.
19.        Заявляючи вимогу про спростування інформації, ОСОБА_1 не заявляв вимог про визнання інформації недостовірною.
20.        Разом з тим, оспорювана позивачем інформація, не є твердженням про факт, а є оцінкою отриманої інформації від певної особи та власними висновками від цієї інформації.
21.        Крім того, суди зазначили, що ОСОБА_1 перебуваючи на керівній посаді державної служби має бути відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
22.        У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Вуж Д. В., просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
23.        14 квітня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Вуж Д. В., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року.
24.        Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції. 
У вересні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
25.        Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
26.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає застосування судами норм права без урахування висновків, викладених 
у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, від 11 листопада 2020 року у справі № 757/40399/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 757/47312/15-ц, від 23 лютого 2022 року у справі № 761/39429/14, від 26 квітня 2022 року у справі № 758/4142/20, від 29 вересня 2022 року 
у справі № 210/4153/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 
27.        Вважає помилковими висновки судів про те, що позивач не довів поширення саме ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» оспорюваної інформації, оскільки на наданих 
ОСОБА_1 відеоматеріалах розповсюджується недостовірна інформація щодо нього загальновідомими ведучими каналу «ІНФОРМАЦІЯ_3» у відомих програмах каналу «ІНФОРМАЦІЯ_3» з логотипом «ІНФОРМАЦІЯ_3».
28.        Висновки апеляційного суду не відповідають висновкам, викладеним 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі 
№ 905/902/20, згідно з якою позивач має право надати відеозапис 
з електронного інтернет-джерела (електронної платформи), на якому розміщено відеоролик, а суд, за наявності сумніву у відповідності поданого відеозапису оригіналу може витребувати у відповідача зазначені відеозаписи.
29.        Суди не звернули уваги, що позивач звертався до відповідача 
із заявою-вимогою про спростування інформації, відповідь на яку не було надано, як і не надано відповідь на адвокатський запит щодо джерела походження вказаної інформації. 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив
Обставини справи, встановлені судами
30.         ОСОБА_1 обіймав посаду начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС в Одеській області та був звільнений з посади наказом ГУ ДПС в Одеській області від 05 квітня 
2021 року № 438-о за угодою сторін на підставі пункту 1 частини першої 
статті 36 КЗпП України.
31.        Згідно витягу з реєстраційної картки видачі ліцензії на мовлення 
ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» отримало відповідну ліцензію на мовлення телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3».
32.        Відповідно до звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 04 листопада 2021 року 
№ 441/2021-ЗВ, виконаного Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорциуму «Український центр підтримки номерів і адрес» на замовлення представника ОСОБА_1 - адвоката Шалько О. А., було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок за адресами у мережі Інтернет, зокрема: ІНФОРМАЦІЯ_13, id НОМЕР_1 на який інтернет-видання «ІНФОРМАЦІЯ_14» розмістило спростування негативної інформації щодо 
ОСОБА_1 .
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
33.        Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
34.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
35.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
36.        Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
37.        Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
38.        У відповідності до приписів статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
39.        Згідно з частинами другою та третьою статті 34 Конституції України 
і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
(далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками 
і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними 
в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
40.        Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
41.        Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
42.        Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
43.        При цьому під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро 
і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
44.        Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
45.        Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, опублікування її 
у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет.
46.        Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
47.        Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних 
з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню (стаття 280 ЦК України).
48.        У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи 
і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, враховує положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого
2004 року (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).
49.        У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, 
а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
50.        У статтях 3, 4, 6 Декларації вказано, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно 
з іншими особами.
51.        Таким чином, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість.
52.        У цій категорії справ суду необхідно надати оцінку балансу права особи, на свободу вираження поглядів, а також права особи на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
53.        Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної чи юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
54.        Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.
55.        Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
56.        Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (частина друга статті 29 Закону України «Про інформацію»).
57.        З огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб, їхньої діяльності є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.
58.        Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події
та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
59.        Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
60.        Згідно з частиною першою статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.
61.        Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства 
в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року).
62.        Згідно усталеної практики ЄСПЛ втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.
63.        ЄСПЛ також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.
64.        Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність як особистих немайнових прав.
65.        За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.
66.        Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
67.        Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як 
і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами, мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.
68.        Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня
2023 року у справі № 761/33563/20.
69.        Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» спростувати недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію, а саме розповсюджену:
1)                у випуску від 01 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_15): «….ІНФОРМАЦІЯ_16 
ІНФОРМАЦІЯ_17 
ІНФОРМАЦІЯ_18….».
2)                у випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_19): «…ІНФОРМАЦІЯ_8».
3)                у випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_20): «ІНФОРМАЦІЯ_21 
ІНФОРМАЦІЯ_22 
ІНФОРМАЦІЯ_23..».
4)                у випуску від 03 березня 2021р. у програмі Ток-шоу «ІНФОРМАЦІЯ_1» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) телевізійні ведучі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному у пункті 3.
5)                у випуску від 03 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_2» телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_24) телевізійні ведучі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету, наведеному 
у пункті 3.
6)                у випуску від 04 березня 2021 року у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_24) телевізійні ведучі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у пункті 3.
7)                у випуску від 04 березня 2021 р. у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» телевізійні ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ведучі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у пункті 3.
8)                у випуску від 04 березня 2021 року у програмі ток-шоу «ІНФОРМАЦІЯ_1» телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_25) телевізійні ведучі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповсюдили недостовірну інформацію та показали відеоматеріал, що за змістом відповідає сюжету наведеному у пункті 3.
70.        Судами встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС 
в Одеській області та був звільнений з посади наказом ГУ ДПС в Одеській області № 438-о від 05 квітня 2021 року за угодою сторін.
71.        Тобто позивач на час виникнення спірних правовідносин перебував на керівній посаді державної служби і має бути відкритий для суворої критики 
і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль 
у діяльності держави та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес.
72.        Врахувавши зміст спірної інформації, обставини конкретної справи, зокрема належність ОСОБА_1 до публічних осіб, контекст поширеної інформації, суди дійшли обґрунтованого висновку, що спірна інформація щодо ОСОБА_1 містить журналістське посилання на відеоматеріали, є не твердженням про факт, а оцінкою отриманої інформації від певної особи та власними висновками від цієї інформації.
73.        Ці судження не можуть бути витлумачені як повідомлення про вчинення ОСОБА_1 конкретних дій щодо отримання/надання хабарів чи спроб створити корупційну схему.
74.        Також суди обґрунтовано звернули увагу, що позивач звертаючись 
з позовом про спростування інформації, не просив визнати її недостовірною, 
а крім того не довів належними і допустимими доказами поширення 
ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» спірної інформації, як і те, що відповідач є власником відповідного каналу на відеохостингу «YouTube».
75.        В матеріалах справи відсутні докази того, що обліковий запис на відеохостингу «YouTube», через який було розміщено спірні відеосюжети, контролюється/адмініструється телеканалом «ІНФОРМАЦІЯ_3».
76.        За таких обставин правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
77.        Посилання в касаційній скарзі на те, що суди всупереч висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 грудня 2021 року 
у справі № 905/902/20, не витребували у відповідача спірні відеозаписи підлягають відхиленню, оскільки судами надано відповідну правову оцінку диску із відеозаписом.
78.        При цьому суди попередніх інстанцій вказали, що долучений позивачем відеозапис не дає можливості встановити час, дату виходу програми в ефір, перевірити достовірність інформації, наявність редакційного монтажу тощо.
79.        У касаційній скарзі заявник посилався на те, що його представником подано позов до ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» про зобов`язання надати інформацію, яка стосується спірних відеосюжетів (справа № 761/22456/21). 
80.        Однак за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень позов ОСОБА_18 до ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» у справі № 761/22456/21 залишено без розгляду ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року, через повторну неявку позивача.
81.        Доводи заявника про те, що спірні сюжети завдають шкоди Державній податковій службі України та її головному управлінню в Одеській області підлягають відхиленню, оскільки позивач не уповноважений діяти від імені вказаних державних органів.
82.        Суди належним чином виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримали вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, встановили обставини справи та правильно вирішили спір.
83.        За встановлених обставин, висновки судів по суті вирішення спору не суперечать висновкам, що викладені у постановах Великої Палати 
Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 757/40399/16-ц, від 21 липня 
2021 року у справі № 757/47312/15-ц, від 23 лютого 2022 року у справі 
№ 761/39429/14, від 26 квітня 2022 року у справі № 758/4142/20, 
від 29 вересня 2022 року у справі № 210/4153/21, на які посилався заявник як на підставу касаційного оскарження.
84.        У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року 
у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів 
є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
85.        Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. 
86.        Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
87.        Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
88.        Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
89.        Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
90.        Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 
ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вуж Дмитро Володимирович, залишити без задоволення. 
2.           Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 
2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович