ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року 
м. Київ

справа № 280/4853/22
адміністративне провадження № К/990/5079/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів - Губської О.А., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року (суддя Батрак І.В.) 
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року (судді: Панченко О.М., Іванов С.М., Чередниченко В.Є.) 
у справі №280/4853/22
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області 
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.           У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ НП в Запорізькій області), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача в ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-SoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - постанова №375) за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах;
- зобов`язати відповідача встановити та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-SoV-2) відповідно до постанова №375 за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 листопада 2015 року позивач проходить службу на різних посадах у ГУНП в Запорізькій області та з 01 травня 2022 року перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області. На думку позивача, відповідач протиправно у періоді за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року не здійснював нарахування та виплату передбаченої додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-SoV-2), передбаченої постанова №375. Так, позивач зазначає, що з розрахункових листів наданих до суду вбачається, що позивачу виплачувалась додаткова доплата передбачена постановою №375 за липень, серпень, грудень 2020 року, липень 2021 року, однак докази нарахування такої доплати за інші періоди відсутні.
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
4. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нову постанову про задоволення позову. 
5. Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Позивач з 07 листопада 2015 року проходить службу на різних посадах у ГУНП в Запорізькій області.
7. З 20 лютого 2019 року по 12 січня 2021 року займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції.
8. З 01 травня 2022 року перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області про, що свідчить довідка від 08 серпня 2022 року №1546/З/01/40-22.
9. До матеріалів справи долучено довідку №1203/12/01-2022 від 19 вересня 2022 року, яка містить інформацію про виплату доплати за службу в особливих умовах позивачу за березень 2020 року - липень 2022 року: 
- з березня 2020 року по лютий 2021 року позивачу щомісячно виплачувалась доплата до грошового забезпечення у загальному розмірі 34195,36 грн; 
- з березня 2021 року по липень 2022 року поліцейському не виплачувалась доплата, у зв`язку з ненадходженням бюджетних асигнувань на виплату додаткової доплати на вказаний період (інформація ГУНП в Запорізькій області від 14 вересня 2022 року №1188/12/01-2022).
10.           Уважаючи бездіяльність відповідача, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11.           Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, таким:
- абзацом 2 пункту 4 постанови №375 встановлено, що персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади;
- зі змісту пункту 1 постанови №375 вбачається, що додаткова доплата встановлюється до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах;
- додаткова доплата має здійснюватися на підставі рішення (наказу) керівника відповідного підприємства, установи, організації, який видається з урахуванням фактичного часу, відпрацьованого особою у надзвичайних умовах, які дають право на отримання відповідної доплати;
- лише самого факту перебування на посаді, яка передбачає забезпечення життєдіяльності населення та внаслідок виконання обов`язків може обумовлювати безпосередній контакт з населенням, не достатньо для отримання такої доплати.
12.           Щодо доводів позивача про те, що він за своїм посадовим функціоналом належить до категорії поліцейських, що забезпечували безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, тому що отримував доплату відповідно до постанови №375 у липні, серпні, грудні 2020 року, липні 2021 року, суди вказали на таке:
- вирішальним для визначення права позивача на отримання додаткової доплати є не те, що в деякі місяці 2020 та 2021 року така доплата була здійснена, а те, чи залучався позивач протягом спірного періоду до виконання таких обов`язків, що дають право на отримання доплати;
- матеріали справи не містять доказів того, що позивачем такі обов`язки виконувалися та чи ним оскаржувались рішення керівника щодо невключення його до переліку осіб, яким здійснюється доплата;
- у цьому випадку відповідач не допустив протиправної бездіяльності.
13.           Також суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що ГУНП в Запорізькій області здійснює нарахування та виплату додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу у відповідності до положень постанови №375 за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів, однак бюджетні асигнування на вказані цілі у спірний період не виділялись, накази про встановлення додаткових доплат не видавались, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14.           Позивач у касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України вказує, що на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, частини першої, другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови №375 "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни".
15. Також скаржник указує на те, що за своїм посадовим функціоналом належить до категорії поліцейських, що забезпечує безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, що безпосередньо підтверджується розрахунковими листами з місця служби, відповідно до яких у деяких періодах позивач отримував доплату COVID, а саме: липень, серпень, грудень 2020-го року та липень 2021 року.
16.           З посиланням на пункт 2 статті 77 КАС України позивач стверджує, що відповідач не надав до суду жодного доказу правомірності заперечень проти позовних вимог, а саме відповідачем: 
- не надано копію посадової інструкції позивача;
- не надано доказів того, що позивач, як оперуповноважений поліції, за своїм посадовим функціоналом, не забезпечував життєдіяльність населення у безпосередньому контакті із населенням саме у спірних періодах;
- не надано накази керівника відповідача щодо призначення доплат COVID відповідно до спірних періодів;
- не  надано «контр графіку» відпрацьованого позивачем часу (відповідач є безпосереднім власником таких відомостей).
17.           Крім того скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Указує, що справа має для позивача виняткове значення.
18.           Від ГУ НП в Запорізькій області до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
19.           Відповідач стверджує, що у нього були відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респiраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS- SoV2 відповідно до постанови №375 за травень, червень, вересень-листопад 2022 року nропорцiйно відпрацьованому часу в особливих умовах.
20.           Також відповідач указав на те, що твердження позивача, що він за своїм посадовим функціоналом належить до кaтeгopiї поліцейських, що забезпечує безпеку i правомірну поведінку  громадян в громадських місцях, оскільки отримував доплату відповідно до постанови №375 у липні, серпні, грудні 2020 року, липні 2021 року мають протиречивий характер, оскільки відсутні докази того, що він такі обов`язки виконував та, що ним оскаржувались рішення керівника щодо не включення його до переліку осіб, яким здійснюється така доплата. Лише самого факту перебування на посаді, яка передбачає забезпечення життєдіяльності населення та внаслідок виконання обов`язків може обумовлювати безпосередній контакт з населенням, недостатньо для отримання такої доплати.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
21.           Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
22.           Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
23.           Постановою №375 врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та   начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.
24. Пунктом 1 Постанови №375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
25. Згідно з пунктами 2, 4, 5 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
26. Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.
27. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
28. Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
29. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (надалі - Порядок №485).
30. У пункті 1 Порядку №485 вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).
31. Згідно з пунктом 2 Порядку №485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).
32. Абзацами першим та другим пункту 4 Порядку №485 встановлено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів У країни з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
33. На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким приписано керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).
34. Системний аналіз наведених норм свідчить, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським, 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
35. Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення і мають безпосередній контакт з ним
36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період 20 лютого 2019 року по 12 січня 2021 року позивач займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції.
37. Доплата за роботу в період карантину виплачувалась позивачу за період з березня 2020 року по лютий 2021 року, доказів нарахування такої доплати за інші періоди в матеріалах справи відсутні.
38. Суди попередніх інстанцій указали на те, що позивачем не доведено його безпосередньої участі у період з 01 березня 2021 року по 31 липня 2022 року до забезпечення правопорядку і безпеки громадян, що зумовлює безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
39. Проте судами не досліджено, а відповідач не наводить аргументів, як відрізнялись функціональні обов`язки позивача за період, коли він отримував доплати та за період, коли вказані доплати не нараховувались. Судами не встановлено чому за період з березня 2020 року по лютий 2021 року позивач мав право на додаткові доплати за роботу в особливих умовах, а в період з березня 2021 року по липень 2022 року таке право у нього було відсутнє.
40. Суди попередніх інстанцій указали на те, що у спірний період кошти не виділялись, накази про встановлення додаткових доплат не видавались, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
41. Верховний Суд зазначає, що відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 11 серпня 2021 року, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
42. Аналогічна позиція щодо подібних правовідносин висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21.
43.           Позивач у позовних вимогах указує на те, що відповідач не нараховував та не виплачував йому додаткову доплату до грошового забезпечення за службу в особливих умовах, передбачену постановою №375, за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.
44.           У матеріалах справи міститься довідка №1203/12/01-2022 від 19 вересня 2022 року про виплату доплати за службу в особливих умовах позивачу за березень 2020 року липень 2022 року: 
- з березня 2020 року по лютий 2021 року позивачу щомісячно виплачувалась доплата до грошового забезпечення у загальному розмірі 34195,36 грн; 
45.           Згідно із наданою ГУНП в Запорізькій області інформацією від 14 вересня 2022 року №1188/12/01-2022 з березня 2021 року по липень 2022 року поліцейському не виплачувалась доплата, у зв`язку з ненадходженням бюджетних асигнувань на виплату додаткової доплати на вказаний період.
46. Із довідки №1203/12/01-2022 від 19 вересня 2022 року вбачається, що за травень, червень, вересень-листопад 2020 року та січень 2021 року позивачу виплачувалась доплата до грошового забезпечення за службу в особливих умовах, проте позивач у позовних вимог просить суд нарахувати та виплатити доплату за ці періоди.
47. Також в матеріалах справи містяться розрахункові листи за травень, червень 2020 року згідно з якими позивачу за ці періоди не нараховувались додаткові доплати за роботу в особливих умовах.
48. Однак, згідно з розрахунковим листом за липень 2020 року, позивачу нараховано чотири доплати COVID (1 259,51 грн, 1 952,24 грн, 1 952,24 грн та 2 778,62 грн). 
49. Розрахункові листи за вересень-листопад 2020 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати за роботу в особливих умовах.
50. Проте згідно із розрахунковим листом за грудень 2020 року позивачу нараховано п`ять доплат COVID (66769,03 грн, 3205,81 грн, 2467,97 грн, 1397,48 грн, 2564,65 грн).
51. Розрахункові листи за січень-червень 2021 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.
52. Проте згідно із розрахунковим листом за липень 2021 року позивачу нараховано доплати COVID (5 662,34 грн, 1 477,86 грн).
53. Також у позовній заяві та касаційній скарзі позивач покликається на те, що за липень, серпень, грудень 2020 року та липень 2021 року отримував додаткову доплату за службу в особливих умовах.
54. Проте, у довідці №1203/12/01-2022 від 19 вересня 2022 року не міститься інформації про те, що позивач отримував доплату у липні 2021 року.
55. Без з`ясування й перевірки вказаних обставин і доводів неможливо достовірно встановити, за які саме періоди позивачу нараховано та виплачено додаткову доплату COVID, а за які не нараховано та не виплачено.
56. Суди мають дослідити розрахункові листи, які містяться в матеріалах справи та встановити, за які саме періоди позивач отримав доплату, а за які ні, чи змінились функціональні обов`язки та характер роботи позивача у спірних періодах.
57. Отже, суди попередніх інстанцій не встановили усіх фактичних обставин справи та не дослідили відповідні докази, які мають значення для правильного вирішення спору, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.
58. Своєю чергою, суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваній постанові. Тож Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи.
59. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
60. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
61.           Зважаючи на викладене, касаційну скаргу належить задовольнити частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
62. Під час нового розгляду справи судам необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
63. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
64. Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 280/4853/22 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
О.А. Губська
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду