П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/13032/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
10 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03.03.2023 щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату з 24.02.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії виплати, зазначені у довідках виданих Хмельницьким обласним центром зайнятості №22-009.7/659 від 23.02.2023 та №22-007/674 від 24.02.2023.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Вважає, що має право на призначення пенсії державного службовця по інвалідності, оскільки її стаж на посаді державної служби на дату набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ становить понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії вона працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, визнана особою з інвалідністю другої групи.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0063680 від 31 жовтня 2019 року позивачці 31 жовтня 2019 року довічно встановлено другу групу інвалідності.
З 15 листопада 2012 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.
24 лютого 2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу". У заяві зазначено, що ОСОБА_1 станом на час подання заяви працює.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу".
Листом від 13.03.2023 року № 2200-0304-8/18604 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку про прийняте рішення, а також зазначило, що станом на 01.05.2016 року заявниця не працювала на посаді державної служби. Стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, становить 18 років 8 днів.
За змістом трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 :
- 03.03.2015 року - проходження державної служби припинено […] (запис № 30);
- 03.03.2015 року - продовжує працювати на посаді начальника відділу організації надання послуг роботодавцям Хмельницького обласного центру зайнятості (запис № 31).
Позивачка, вважаючи порушеними її права щодо переведення з одного виду пенсії на інший, звернулася з позовом до суду.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка не має права на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки вимога щодо переведення її із пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ буде суперечити правовій нормі, встановленій частиною дев`ятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, до 01 травня 2016 року суспільні відносини, що охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ).
З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон України № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII, втратив чинність.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №   3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
У частині першій статті 37 Закону № 3723-XII зазначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, відповідно до частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десята статті 37 Закону № 3723-XII).
Отже, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV:
- особам, визнаними інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років; або
- особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.
З 02.03.2015 проходження державної служби припинено у зв`язку з втратою чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 №410 про віднесення посад працівників державної служби зайнятості до відповідних категорій посад державних службовців, набранням чинності наказу Мінсоцполітики від 16.12.2014 №1043 «Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості», наказу Державного центру зайнятості від 19.02.2015 №20 «Про зміни в організації праці, істотних умов праці в державної служби зайнятості», наказу облцентру зайнятості від 26.02.2015 №6-ор «Про введення в дію структури та штатного розпису Хмельницького обласного центру зайнятості».
Судовим розглядом встановлено, що із заявою про призначення пенсії по інвалідності державного службовця позивачка звернулася 24 лютого 2023 року, у період, коли вона уже більше восьми років не перебувала на посаді державної служби (на посадах державної служби працювала по 02 березня 2015 року). Тобто, позивачка за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ звернулася не безпосередньо після перебування на посаді державного службовця.
Крім того, позивачка у період з 03 березня 2015 року займає посаду начальника відділу організації надання послуг роботодавцям Хмельницького обласного центру зайнятості, що не є посадою, що відноситься до категорій посад державних службовців.
Наведене свідчить, що в даному випадку вимоги п. 10 розділу ХІ “Прикінцевими та перехідними положеннями” Закону № 889 не дотримано, оскільки безпосередньо перед зверненням за пенсією державного службовця позивачка не займала посаду, віднесену до категорій посад державних службовців.
Крім того, у трудовій книжці позивачки відсутні відомості щодо її звільнення на момент звернення із заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» із посади начальника відділу організації надання послуг роботодавцям Хмельницького обласного центру зайнятості за якою видано довідку про заробітну плату.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога щодо переведення її із пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ буде суперечити правовій нормі, встановленій частиною дев`ятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Тому, позивачка не має права на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03 березня 2023 року про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, є правомірним та не підлягає скасуванню. Як наслідок, відсутні і підстави для зобов`язання відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату з 24 лютого 2023 року пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.