П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/9209/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року (суддя Білостоцький О.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 14.06.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення, дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
4 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №212850006631 від 25.01.2022 року;
- визнати протиправними дії відповідача стосовно розрахунку поточної пенсії позивачки та розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 25.01.2022 року в порядку та спосіб, не відповідному до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 року по 25.01.2022 року відповідно до ст.  28 та ч.  2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії на 25.01.2022 року;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату поточної пенсії позивачки та суми боргу за період з 07.10.2009 року по 25.01.2022 року, з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії на 25.01.2022 року, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за винятком сплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №212850006631 від 25.01.2022 року в частині зазначення у графі "Особливості" – "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 07.10.2009 року по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ".
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити з 07.10.2009 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без застосування до її пенсійних виплат особливості "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ", враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до ст.  42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше отриманих сум пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що оскільки резолютивна частина рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року не містить зобов`язання щодо проведення подальших перерахунків пенсії, з урахуванням статті 42 Закону №1058, розмір пенсійної виплати позивачки встановлений на рівні розміру пенсії на момент її припинення 10.02.1997.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, яка 18.08.1996 року виїхала з України до Держави Ізраїль на постійне місце проживання. З 10.02.1997 року ОСОБА_1 не отримувала призначену їй пенсію за віком.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №540/2379/21 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 01.04.2021 №2620/03-16 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 07.10.2009 року, з компенсацією втрати частини доходів.
На виконання наведеного судового рішення пенсійним органом було прийнято рішення №212850006631 від 25.01.2022 року (а.с. 19-25), яким ОСОБА_1 поновлено з 07.10.2009 року виплату пенсії у сумі 32,67 грн. Також у графі "Особливості" оскаржуваного рішення зазначено: "Не підлягає МП (масовим перерахункам), признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ", що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі.
Не погоджуючись із зазначеними рішенням та діями пенсійного органу, вважаючи їх протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції погодився з доводами позивачки про протиправність спірного рішення ГУПФУ.
З метою належного захисту порушених прав та інтересів суд зобов`язав відповідача здійснити ОСОБА_1 з 07.10.2009 року перерахунок та виплату пенсії без застосування до її пенсійних виплат особливості "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ", враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше отриманих сум пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У статті 1, частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.
Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною першою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Як зазначено у статті 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Окремим положенням частини другої статті 5 Закону №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
За приписами частиною першою статті 28 Закону №1058-IV від 09.07.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина друга статті 28 Закону №1058-ІV).
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Отже, для підвищення пенсії на підставі частини третьої статті 29 Закону №1058-IV необхідна наявність наступних умов: дата народження особи у період по 31 грудня 1961 року; звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, тобто після досягнення 55 років; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічні висновки щодо застосування цих норм права викладені у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №686/10709/17, від 11.12.2018 у справі №752/13469/16-а та від 16.06.2022 у справі №686/17753/17, які у силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у цій справі.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, при розрахунку пенсії за віком позивачки пенсійним органом не було враховано вказані вище норми Закону №1058-IV та Конституції України, не застосований мінімальний розмір пенсії та призначено її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивачки 28 років 01 місяць 19 днів, що є безпідставним.
Безспірним у цій справі є те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.02.1997 року припинено виплату призначеної пенсії за віком.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №540/2379/21 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 01.04.2021 №2620/03-16 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком, та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 07.10.2009 року з компенсацією втрати частини доходів.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу та заперечення на позовну заяву ГУ ПФУ в Херсонській області зазначило, що резолютивна частина рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року не містить зобов`язання щодо проведення подальших перерахунків пенсії позивачки з урахуванням статті 42 Закону №1058-ІV.
Колегія суддів не може погодитися з такими доводами пенсійного органу, адже відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:
- мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;
- збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.
Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" прийнятий 08.07.2011 року та набрав чинності 01.10.2011 року, після того як позиваці призначено пенсію за віком
Отже, в спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний на сам перед керуватися приписами Закону №1058-ІV.
Крім цього, відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 цього Закону розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Частинами 1 та 2 статті 42 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.
Розділ XV Закону №1058-ІV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування спірного рішення в частині зазначення у графі "Особливості" – "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 07.10.2009 року по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ", та зобов`язанння пенсійного органу здійснити позивачці з 07.10.2009 року перерахунок та виплату пенсії, враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше отриманих сум пенсії.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги відповідача не містять належних чи переконливих аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко
Суддя                                                                                М.П.Коваль
Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов