ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/23841/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року (суддя Озерянська С.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.09.2023 про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, починаючи з 19 лютого 2020 року, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вищого адміністративного суду № 32 від 28.08.2023, виходячи з наявного у позивача стажу роботи на посаді судді 31 рік; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 19 лютого 2020 року, здійснити виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вищого адміністративного суду № 32 від 28.08.2023 без обмеження граничного розміру, виходячи з наявного у позивача стажу роботи на посаді судді 31 рік, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.09.2023 №930040318639 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вищого адміністративного суду № 32 від 28.08.2023 без обмеження граничного розміру, виходячи з наявного стажу роботи на посаді судді 31 рік, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 1073,60 грн.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову.. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує довічне грошове утримання згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Позивач звернувся із заявою від 29.08.2023 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. За принципом екстериторіальності документи позивача надійшли на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в електронному вигляді, яким винесено рішення №930040318639 від 04.09.2023 про відмову та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для повідомлення про прийняте рішення позивача. Також зазначено, що до заяви про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді позивач надав довідку від 28.08.2023 №32, видану Вищим адміністративним судом України про розмір суддівської винагороди станом на 27.07.2023. Довідка видана на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2023. Оскільки змін у законодавстві з 01.01.2023 щодо зміни розміру прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року не було, то правових підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням довідки від 28.08.2023 немає. Зазначено, що у зв`язку з відсутністю правових підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці відмовлено правомірно.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зазначає, що пунктом 6 Розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого   Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1, прямо передбачено проведення перерахунку грошового утримання на підставі безпосереднього звернення судді у відставці до органу Пенсійного фонду з відповідною заявою та наданні довідки про суддівську винагороду судді. При цьому, довідку Вищого адміністративного суду України про суддівську винагороду від 28.08.2023 було видано на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. При цьому з тексту оскарженого рішення пенсійного органу від 04.09.2023 вбачається, що останнє взагалі не мотивувало своє рішення посиланням на порушення встановленого Порядком №3-1 регламенту. Водночас, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Довідку ВАСУ № 32 від 28.08.2023 видано на підставі постанови Шостого апеляцій          ного адміністративного суду, яке прийнято у відповідності до рішення Конституційного Суду України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 та правового висновку  Верховного Суду у постанові  по справі № 640/1064/21. Вказаними судовими рішеннями визнано право позивача, як судді у відставці, отримувати з лютого 2020 року грошове утримання на підставі положень Закону № 1402.
Суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, дослідивши матеріали справи, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 до червня 2016 року працював на посаді судді Вищого адміністративного суду України.
06.06.2016 позивача відраховано зі штату суду у зв`язку зі звільненням у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.04.2016. 
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір якого визначено на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 (Закон №2453-VI).
Відповідно протоколу про призначення пенсії від 16.08.2016  та матеріалів пенсійної справи, загальний стаж, що враховано для визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці складає 31 рік 8 місяців 6 днів.
З метою отримання оновленої довідки про розмір суддівської винагороди для перерахунку грошового утримання судді у відставці позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з відповідною заявою, однак йому було відмовлено у наданні такої довідки, оскільки відсутні нормативно визначені підстави.
Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №640/809/21 за позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України, треті особи: Верховний Суд, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України, треті особи: Верховний Суд, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною відмову Вищого адміністративного суду України у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Зобов`язано Вищий адміністративний суд України видати ОСОБА_1 передбачену Розділом ІІ Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.01.2008 № 3-1 (в редакції постанови правління ПФУ № 6-1 від 07.06.2019), довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі положень статей 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402, та передбачений Додатком 4 Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року апеляційну скаргу Вищого адміністративного суду України задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову Вищого адміністративного суду України у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами. Зобов`язано Вищий адміністративний суд України видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними в статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року Ліквідаційною комісією Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 , судді у відставці Вищого адміністративного суду України, видано довідку №32 від 28.08.2023, про те, що станом на 27.07.2023 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 225    037,50 грн., у тому числі: посадовий оклад – 132    375 грн.; доплата за вислугу років (70%) – 92    662,50 грн.
29.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки    №32 від 28.08.2023 про розмір суддівської винагороди.
За принципом екстериторіальності заяву позивача від 29.08.2023 було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.09.2023 №930040318639 позивачу відмовлено у перерахунку грошового утримання судді.
Відповідно до змісту рішення від 04.09.2023 №930040318639 підставою відмови у перерахунку грошового утримання судді пенсійним органом зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відповідно до частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру окладу судді, з 01 січня 2023 року 2102,00 грн. Отже, базовий розмір окладу судді апеляційного та вищого спеціалізованого суду в порівнянні з минулими роками не змінився. До заяви на проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 надав довідку від 28.08.2023 №32, видану Вищим адміністративним судом України про розмір суддівської винагороди станом на 27.07.2023. Довідка видана на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду України від 27.07.2023 у справі №640/809/21. Оскільки, змін у законодавстві з 01.01.2023 щодо зміни розміру прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року не було, то правових підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки від 28.08.2023 немає.
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів дійшла таких висновків. 
Частиною 2   статті 19 Конституції України   встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає   Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Приписами частини 1   статті 142 Закону України №1402-VIII   визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого   статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 01 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Частиною 2 статті 142 Закону №1402-VIII   визначено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених   Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У   Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013   (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені   Конституцією   та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у   Рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Відповідно до частини 3   статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частинами 4 та 5   статті 142 Закону №1402-VIII   передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини 3   статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII   були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Пунктом 22 розділу   ХІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII   було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень   Закону №2453-VI.
Відповідно до пункту 23 розділу   ХІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень   Закону №2453-VI.
Законом України від 16 жовтня 2019 року №193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу   ХІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу   ХІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу   ХІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII   встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень   Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного   Закону.
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020   визнані такими, що не відповідають   Конституції України, положення пункту 25 розділу   ХІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII   зі змінами.
Так, у пунктах 16, 17   Рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Конституційний Суд України   зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої   статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини   Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013).
Визначені   Конституцією   та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини   Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013).
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному   Законом №1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку з викладеним   Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020   визнав неконституційним пункт 25 розділу   XII   Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Статтею 152 Конституції України   передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають   Конституції України   або якщо була порушена встановлена   Конституцією України   процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня   ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020   Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 11 лютого 2020 року у справі №200/3958/19-а, від 23 грудня 2020 року у справі №240/8156/19, робив правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Водночас, колегія суддів зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Отже, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає   Конституції України, вступила у силу і діє.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 липня 2022 року в справі №580/3048/20.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року в справі №2-р/2020, а тому саме з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року№2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до   Закону №1402-VIII. При цьому зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Указані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 16 червня 2020 року в зразковій справі №620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20).
У подальшому такий висновок застосовувався Верховним Судом під час вирішення аналогічних спорів у постановах від 30 вересня 2021 року в справі №580/2323/20, від 18 листопада 2021 року в справі №340/4458/20 та від 24 грудня 2021 року в справі №260/4377/20.
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки позивач обіймав посаду судді вищого спеціалізованого суду, звільнився у відставку та має статус судді у відставці, а отже, він має право на відповідні гарантії, встановлені Законом № 1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII) відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами (частини третя - п`ята статті 135 Закону № 1402-VIII).
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано враховано правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 04.07.2023 по справі №640/1064/21 та висновок Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 27.07.2023 у справі №640/809/21 за позовом позивача.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.09.2023, яким позивачу відмовлено у перерахунку його довічного грошового утримання є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, вирішуючи питання щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді виходячи з наявного у позивача стажу роботи на посаді судді 31 рік, який враховується при визначенні відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці, судом першої інстанції обґрунтовано враховано правові позиції Верховного Суду у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі №160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20, від 26.01.2023 у справі №500/6626/21, відповідно до яких Верховний Суд дійшов висновку про те, що до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII. Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.
Судом встановлено, що при призначення позивачу довічного грошового утримання відповідачем було зараховано повних 31 рік суддівського стажу (в який було враховано період проходження військової служби,    період роботи в органах прокуратури та на посаді судді).
Положеннями статті 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.11.2021 у справі №580/492/21.
Враховуючи  наведене та те, що суддівський стаж позивача, з урахуванням положень Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), становить 31 повний рік, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Вищого адміністративного суду № 32 від 28.08.2023, виходячи з наявного у позивача стажу роботи на посаді судді 31 рік.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, визнання протиправним та скасування    рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.09.2023 №930040318639 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Вищого адміністративного суду    № 32 від 28.08.2023 без обмеження граничного розміру, виходячи з наявного    стажу роботи на посаді судді 31 рік, з урахуванням раніше виплачених сум.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров