ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 березня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 932/6856/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року (головуючий суддя Кудрявцева Т.О.) 
у справі №932/6856/22
за позовом  ОСОБА_1 
до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просила:
- скасувати постанову серії ЕАР №6126133 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2022;
- закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що спірна постанова винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року позов задоволено.
Суд виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивачки про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення будь-якими доказами не спростовані.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову повному обсязі. 
Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу – відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану постанову. На думку відповідача, такі докази будуть достатніми допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських. В даному випадку, 05.11.2022 командиром взводу 2 роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дерев`янко К.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, з огляду на те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «SMART FORTWO» д.н.з. НОМЕР_1 , в м.     Дніпрі, по вул.     Михайла Грушевського, в районі будинку 27, по тротуару, чим порушила п.11.13 ПДР України, що підтверджується поясненнями інспекторів Дерев`янко К.В. та Алєксєєва О., викладеними у рапортах від 19.04.2023. 
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 05.11.2022 відносно ОСОБА_1 складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6126133, якою на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.
Згідно з цією постановою ОСОБА_1 05.11.2022 о 12 год. 51 хв., керувала транспортним засобом «SMART FORTWO», д.н.з. НОМЕР_1 , по тротуару по вул.     М.Грушевського, 27 в м.     Дніпро, чим порушила вимоги п. 11.13 ПДР України (порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині) та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Відповідно до п. 11.13 ПДР забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.
Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху менш як на 20 кілометрів на годину, недодержання ними вимог дорожніх знаків, розмітки проїзної частини шляхів або безпечної дистанції, порушення правил зупинки і стоянки, розташування транспортних засобів на проїзній частині, руху автомагістралями, пріоритету транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми освітлювальними приладами, попереджувальними сигналами, буксирування механічних транспортних засобів, перевезення людей або руху тротуарами чи пішохідними доріжками.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. 
Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В спірному випадку за змістом оскаржуваної постанови від 05.11.2022 серії ЕАР №6126133 підставою для притягнення позивачки до відповідальності слугувало те, що позивачка керувала транспортним засобом, рухаючись по тротуару. 
За позицією позивачки вона здійснила зупинку автомобіля перед воротами, які встановлені на заїзді у подвір`я будинку по АДРЕСА_1 , по її місцю проживання, для того, щоб відчинити ворота та припаркувати автомобіль у подвір`ї біля свого будинку.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність жодного належного доказу на підтвердження зафіксованих в означеній вище постанові обставин порушення позивачкою Правил дорожнього руху, що є свідченням невиконання відповідачем обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення. 
Сам по собі опис адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.
Суд не приймає і посилання скаржника на пояснення, рапорт інспекторів, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17, від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.
Суд апеляційної інстанції також враховує висновки Верховного Суду у постановах від 26.04.2018 у справі №338/1/17 та від 25.06.2020 у справі №607/1068/17, де суд касаційної інстанції вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що за наведеного вище правового регулювання притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності складу адміністративного правопорушення, встановлення вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку в установленому порядку  не доведено порушення позивачкою Правил дорожнього руху, про яке вказано в постанові від 05.11.2022 серії ЕАР №6126133, тому законні підстави для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП відсутні.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.  
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року у справі №932/6856/22 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України,  та відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко