Справа № 461/5470/23                        Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3340/23                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 березня 2024 року                                                                м.Львів 

Справа № 461/5470/23
Провадження № 22-ц/811/3340/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
     з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 18 жовтня 2023 року у складі судді Зубачик Н.Б., в частині позову  ОСОБА_1  до ОСОБА_3   про стягнення аліментів,-  
       
встановив:
7 липня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. 
9 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_3 про стягнення на її користь із відповідача аліментів на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває з ОСОБА_3 у шлюбі з 24 листопада 2002 року, коли між ними проведено таїнство вінчання, про що в церковній книзі Свято-Покровського чоловічого монастиря Української православної церкви зроблено запис №26. 10 серпня 2007 року шлюб зареєстровано Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Вказує, що вони (сторони) є батьками ОСОБА_5 , який проживає нею ( ОСОБА_1 ). Стверджує, що вони не досягли згоди щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дитини. Зазначає, що їх син потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, витрат на проживання, зокрема, за кордоном (з урахуванням воєнного стану в Україні), на одяг, харчування, медичні послуги, навчання, шкільне знаряддя, забезпечення належного рівня освіти тощо. Вказує, що ОСОБА_3 є особою працездатного віку, він не має на утриманні інших осіб, у його володінні перебуває багато рухомого та нерухомого майна, він є забезпеченою людиною. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 18 жовтня 2023 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10 серпня 2007 року, актовий запис №173.
Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про стягнення аліментів  задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1  аліменти на  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/20 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.  В решті позову відмовлено. 
Проведено розподіл судових витрат.
Рішення оскаржила ОСОБА_1 .
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги в частині оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 18 жовтня 2023 року у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Апеляційний перегляд здійснюється в частині оскарження рішення Галицького районного суду м.Львова щодо вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину.
ОСОБА_1 у частині вирішення її позову вважає рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права. Вказує, що на час подання нею позовної заяви їй відомі відомості щодо заробітної плати ОСОБА_6 - як виконавчого члена Наглядової ради АТ «КОНЦЕРН ГАЛНАФТОГАЗ» за період з 1 січня по 31 грудня 2022 року, а саме: 10 457 393, 70 грн., з яких сплачено 2 039 191, 78 грн. податків. Щодо розміру доходів відповідача, отриманих від інших видів діяльності, зокрема здійснення діяльності як ФОП, процентів, дивідендів та інших доходів, то вказані суми їй (позивачу) не відомі та не можуть бути встановлені. Про вказане нею зазначено у позовній заяві та наголошено про необхідність витребування у відповідача доказів на підтвердження розміру отриманого ним доходу. Проте, судом першої інстанції до уваги було взято виключно розмір офіційної заробітної плати без врахування усіх інших видів доходів.         Перелік видів  доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб визначено Постановою Кабінету міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року. Вказує, що  в середньому відповідач отримав чистий дохід в розмірі 701 516, 83 грн. на місяць (8 418 201, 92 грн. / 12 місяців). Зазначає, що за 6 місяців 2023 року розмір доходів відповідача становив 5 916 695, 13 грн., з яких: 1 153 755,55 грн. сплачено податків. Тобто, в середньому, ОСОБА_3 отримав чистий дохід в розмірі 793 823,27 грн. на місяць (4 762 939,58 / 6 місяців). Відтак, 1/4 частка доходу ОСОБА_3 за один місяць 2023 року становить орієнтовно 198 455,82 грн. Разом з тим, приймаючи до уваги великі доходи відповідача, судом не було встановлено фінансової неможливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини, не встановлено також і того, що сума доходу відповідача, що залишиться у нього після сплати аліментів, буде недостатньою для його існування або виплата аліментів у зазначеному розмірі може мати будь-які негативні наслідки для відповідача. Судом було встановлено фінансову можливість батька сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх доходів, однак формально визначено розмір аліментів з урахуванням розміру прожиткового мінімуму. 
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що 10 серпня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №173.
Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскаржуване рішення мотивовано наступним.
Відповідно до  ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.  Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.  Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.  Сімейні відносини будуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.  Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким дитина проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
З гідно із ч. 3 ст. 181 СК України  за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З гідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини.
Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Утримання дитини, надання їй необхідного матеріального забезпечення, яке є не меншим, ніж встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, покладається на обох батьків, а не повинно повністю покладатися на одного з батьків.
Встановлено, що ОСОБА_5 (син сторін) проживає разом з ОСОБА_1 , яка у своїй позовній заяві посилається на те, що дитина потребує значних витрат, які стосуються проживання та навчання (в тому чисті за кордоном), купівлі одягу та харчування, медичних послуг, тощо, відтак вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини є розмір аліментів, який становитиме частину усіх доходів відповідача.
ОСОБА_1 до своєї позовної заяви подала документи, з яких вбачається, що розмір доходів ОСОБА_3 у 2022 році становив 10 457 393,70 грн., з яких сплачено 2 039 191,78 грн. податків. Тобто, в середньому, відповідач отримав чистий дохід розмірі 701 516,83 грн. на місяць (8 418 201, 92 грн. / 12 місяців).
За 6 місяців 2023 року розмір доходів відповідача становив 5 916 695, 13 грн., з яких сплачено 1 153 755,55 грн. податків. Тобто, в середньому, ОСОБА_3 отримав чистий дохід в розмірі 793 823,27 грн. на місяць (4 762 939,58/ 6 місяців).
Відтак, 1/4 частка доходу ОСОБА_3 за один місяць 2023 року становить орієнтовно 198 455,82 грн.
З 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» становить 2 833 грн.
Суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання.
Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано розрахунку витрат, які вона несе на дитину, тому не доведено необхідності стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, що становить 198 455,82 грн. 
Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням встановленого, зважаючи на високі доходи ОСОБА_3 , прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який визначено законом, вік дитини, який дозволяє ОСОБА_1 працювати та сприяти належному рівню матеріального забезпечення сина, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розмір аліментів на дитину, який становить 1/20 частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є достатнім, не є заниженим чи завищеним, та не буде порушувати майнові права дитини.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи.
Також колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Стягувач може претендувати на такий розмір аліментів, потребу в яких він довів. Головну роль відіграють потреби дитини та фінансова спроможність платника аліментів. Тобто, розмір аліментів має бути пропорційним потребам дитини. Тягар доведення необхідного розміру аліментів лежить на стягувачу.  Позивач не довела, що потреби сина є більшими, ніж розмір аліментів, визначений судом.
Оскаржуваним рішенням суд стягнув аліменти не в мінімальному розмірі. Є встановленим, що батько дитини окрім аліментів добровільно надає матеріальну допомогу синові у виді перерахування коштів на банківську картку сина, оплату потреб для розвитку і оздоровлення дитини, чого не заперечують учасники справи. 
Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції визначив розмір аліментів з урахуванням обставин справи, вимог закону, у сукупності оцінив доходи сторін з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину; співставив визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом, встановленим державою для дитини відповідного віку, а також врахував у повній мірі інші обставини справи, які мають значення для вирішення спору. Належить зазначити, що при виконанні рішення про стягнення аліментів будуть ураховані всі доходи платника аліментів (основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року). 
З урахуванням встановленого, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені. 
Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 березня 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

       Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш             _______________Р. В. Савуляк