ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2689/24 Справа № 179/846/23 	  	   Суддя у 1-й інстанції -  Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя набутого в період шлюбу,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя набутого в період шлюбу.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 лютого 2016 року між сторонами був укладений шлюб, проживала разом як одна сім`я до лютого 2023 року. Від шлюбу дітей немає .
       За період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль марки «Lada» модель «Granta 219010» 2021 року випуску, колір блакитна планета, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Автомобіль зареєстровано на ім`я відповідача . 
       Після припинення шлюбних відносин між сторонами виникають спори з приводу володіння і користування спільно набутого майна. У зв`язку з подачею позову про розірвання шлюбу існує висока ймовірність того, що відповідач здійснить продаж автомобіля без згоди позивача та привласнить кошти за реалізований автомобіль.
       Позивач не має доступу до автомобіля, оскільки спірним автомобілем з часу його придбання користується відповідач. Залишення автомобіля у спільній власності не вирішить протиріччя, оскільки і в майбутньому позивач також буде позбавлена можливості користуватися ним.
       Враховуючи зазначене, позивач просила суд здійснити поділ спільного майна шляхом визнання за  ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки «Lada» модель «Granta 219010» 2021 року випуску, колір блакитна планета, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , та стягнення з  ОСОБА_1 на користь позивача грошової компенсації вартості частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 121 960 грн. 
       Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя набутого в період шлюбу – задоволено частково.
       Визнано об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб марки «LADA», модель «GRANTA 219010», 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
       В порядку поділу спільного майна подружжя, припинено право спільної сумісної власності на транспортний засіб марки «LADA», модель «GRANTA 219010», 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
       Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки «LADA», модель «GRANTA 219010», 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :
       - в якості компенсації вартості частини транспортного засобу марки «LADA», модель «GRANTA 219010», 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , грошові кошти в розмірі 100 763 грн.;
       - сплачені витрати за проведення експертизи за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 1558 від 04.04.2023 року; дослідження авто товарознавця в сумі 1500 грн.;
       -судовий збір в розмірі 538 грн. 15 коп.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені витрати за проведення експертизи за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 178/23 від 28.08.2023 року в сумі 1500 грн.
       В іншій частині позовних вимог — відмовлено.
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутої компенсації до 41 413,0 грн. Скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат за проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 1500 грн.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року між сторонами був укладений шлюб.
       Транспортний засіб марки «Lada» модель «Granta 219010» 2021 року випуску, колір блакитна планета, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , придбано 23 лютого 2022 року вартістю 280 869,00 грн. та зареєстровано 25.08.2022 року на ОСОБА_1 .
       Висновком експерта № 1558 від 04.04.2023 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 1558 від 04.04.2023 року визначено ринкову вартість автомобілю марки «Lada» модель «Granta 219010» 2021 року випуску, колір блакитна планета, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка становить 243 920,00 грн. (а. с. 14-20).
       Висновком експерта № 178/23 від 28.08.2023 року по судовій транспортно-товарознавчій експертизі визначено ринкову вартість автомобілю марки «Lada» модель «Granta 219010» 2021 року випуску, колір блакитна планета, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка становить 201 526,00 грн. (а. с. 97-104).
       Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції з урахуванням статей 60, 70 СК України, висновку про вартість майна, виходив з того, що автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, частки якого є рівні, тому дійшов висновку про стягнення на користь позивача 1/2 вартості автомобіля.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
       Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
       Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
       Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
       Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.
       Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.61 СК України).
       Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України).
       Отже, закон передбачає презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яке набуте ними під час шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
       Така правова позиція викладена в Постанові Великої палати Верховного суду від 21.11.2018 по справі № 372/504/17 у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс 17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
       Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
       Верховний Суд виходить з того, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
       Суд першої інстанції врахував обсяг спільно нажитого майна та бажання співвласника (позивача) отримати компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності.
       Розглядаючи спір, суд першої інстанції, повно і всебічно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив обставини і відповідні ним правовідносини.
       Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.
       За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині залишенню без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року , в оскаржуваній частині - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: