Справа № 127/29253/23
Провадження № 22-ц/801/393/2024
Категорія: 40
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року	Справа № 127/29253/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Малиш»,
       розглянув цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Малиш» про визнання права іпотекодержателя за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Романюк Л.Ф., дата складення повного тексту рішення 12 грудня 2023 року,

встановив:

В вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Малиш» про визнання права іпотекодержателя.
Позовні вимоги, мотивовані тим, що згідно кредитного договору від 18 грудня 2007 року № 1/5/181207 укладеного між «БМ Банк» та ОСОБА_1 , останньому надано кредит у розмірі 69 000,00 доларів США, що відповідає умовам ч.1 кредитного договору.
Згідно п.2 ч.2 кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язання кредитним договором передано в іпотеку нежитлове приміщення кафе – магазин літ. А, загальною площею 175,8 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 .
У зв`язку із чим, 18 грудня 2007 року між ТОВ «БМ Банк» та ТОВ «Малиш» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. за реєстровим № 3383, згідно умов якого в забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №1/5/181207 від 18 грудня 2007 року, ТОВ «Малиш» передав в іпотеку належне йому майно на праві власності нежитлове приміщення кафе – магазин літ. А, загальною площею 175,8 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на підставі рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Правозахисник» від 27.03.2007 року справа № 19-03/07-03 та постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.08.2007 року у справі №2-а-2167/07.
В подальшому, за договором про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення від 26 листопада 2019 року № 26/11/2019, АТ «БМ - 2018», яке є правонаступником, між іншим, ТОВ «БМ Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» право вимоги за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 від 18 грудня 2007 року до боржника ОСОБА_1 у розмірі 1376401,55 грн. та договорами забезпечення, що відповідає умовам додатків 1,4,5 до договору відступлення.
В подальшому, у зв`язку із невиконанням з боку боржника кредитних зобов`язань, за договором відступлення прав вимоги від 21 квітня 2023 року № 21/04/2023 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» до останньої перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 та договором забезпечення під цей кредитний договір. 
Станом на дату подання позову заборгованість боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 не погашена.
Згідно повідомлення про зміну кредитора від 08 травня 2023 року боржника ОСОБА_1 та іпотекодавця ТОВ «Малиш» було повідомлено про зміну кредитора/ іпотеко держателя в установленому законодавством та договором порядку.
В той же час, згідно отриманої від боржника та іпотекодавця інформації, останні не можуть здійснювати погашення заборгованості у зв`язку із чим просять відстрочити виконання зобов`язань до закінчення воєнного стану.
Вказані обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до суду із цим позовом, в якому вони просили визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» права іпотекодержателя за договором іпотеки від 28 грудня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. за реєстровим № 3383, що укладений між ТОВ «БМ Банк» та ТОВ «Малиш», в забезпечення кредитного договору від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 укладеного між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_1 , стосовно іпотечного майна: нежитлове приміщення кафе – магазину літ. А, загальною площею 175,8 кв.м, що розташоване в АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Малиш» про що зробити відповідний запис у державному реєстрі.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Малиш» про визнання права іпотеко держателя залишено без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року мотивоване тим, що виникнення прав іпотекодержателя може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав, тому, з огляду на те, що нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за іпотечним договором в матеріалах справи відсутній, вказане виключає набуття прав на іпотечне майно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника місцевий суд не звернув уваги на те, що відповідачами не заперечуються обставини, зокрема, неодноразового відступлення прав вимоги щодо кредитного договору та договору поруки на користь нових кредиторів, а саме до ТОВ «Фінансова компанія «Інновація». Зазначає, що місцевий суд не звернув увагу на те, що первісного іпотекодержателя ТОВ «БМ Банк» ліквідовано, відомості про припинення іпотеки до Державного реєстру не вносились, а тому іпотека не припинилась. Відтак, оскільки право вимоги за основним зобов`язанням перейшло до позивача, за останнім має бути визнано право іпотекодержателя.
Відповідачі не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що згідно кредитного договору від 18 грудня 2007 року № 1/5/181207, укладеного між «БМ Банк» та ОСОБА_1 , останньому надано кредит у розмірі 69 000,00 доларів США, що відповідає умовам ч.1 кредитного договору.
Згідно ч. 2.1 кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язання кредитним договором передано в іпотеку нежитлове приміщення кафе – магазин літ. А, загальною площею 175,8 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 (а.с.14-16).
У зв`язку із чим, 18 грудня 2007 року між ТОВ «БМ Банк» та ТОВ «Малиш» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. за реєстровим № 3383, згідно умов якого в забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №1/5/181207 від 18 грудня 2007 року, ТОВ «Малиш» передав в іпотеку належне йому майно на праві власності нежитлове приміщення кафе – магазин літ. А, загальною площею 175,8 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на підставі рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Правозахисник» від 27 березня 2007 року справа № 19-03/07-03 та постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 08 серпня 2007 року у справі №2-а-2167/07 (а.с.19-22).
В подальшому, за договором про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення від 26 листопада 2019 року № 26/11/2019, АТ «БМ - 2018», яке є правонаступником, між іншим, ТОВ «БМ Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» право вимоги за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 від 18 грудня 2007 року до боржника ОСОБА_1 у розмірі 1 376 401,55 грн. та договорами забезпечення, що відповідає умовам додатків 1,4,5 до договору відступлення (а.с.29-31). Водночас, вказаний договір не посвідчений нотаріусом.
На підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 надано платіжне доручення № 39 від 26 листопада 2019 року та акт приймання – передачі прав вимоги та акт приймання – передачі документації (а.с.23-24).
За договором відступлення прав вимоги від 21 квітня 2023 року № 21/04/2023 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» до останньої перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 та договором забезпечення під цей кредитний договір. (а.с. 26-28). Водночас, вказаний договір не посвідчений нотаріусом.
На підтвердження переходу права вимоги надано платіжну інструкцію № 158 від 21 квітня 2023 року (а.с. 13 зворот) та акт приймання – передачі прав вимоги та актом приймання – передачі документації (а.с.25).
Згідно акту приймання – передачі до цього договору відступлення до нового кредитора перейшло прав вимоги за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 у розмірі 57 221,79 доларів США та права вимоги за договорами поруки/іпотеки, що забезпечують виконання цього договору.
Станом на дату подання позову заборгованість боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 грудня 2007 року №1/5/181207 не погашена, що підтверджується розрахунком кредитної заборгованості від 23 травня 2019 року (а.с. 9-10).
Згідно повідомлення про зміну кредитора від 08 травня 2023 року боржника ОСОБА_1 та іпотекодавця ТОВ «Малиш» було повідомлено про зміну кредитора/ іпотеко держателя в установленому законодавством та договором порядку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва.
Згідно із частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Статтею 516 ЦК України унормовано, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Тобто відомості про відступлення прав іпотекодержателя підлягають державній реєстрації; внесення таких відомостей і є зміною речового права - права іпотеки. До проведення державної реєстрації відповідне право не виникає, а його перехід не відбувається.
У розумінні наведених положень законодавства державна реєстрація відступлення права вимоги, яка відбувається шляхом здійснення заміни іпотекодержателя за таким предметом іпотеки у Реєстрі речових прав, є обов`язковою, а такій реєстрації передує обов`язкова реєстрація самого права іпотеки за первісним іпотекодержателем.
Згідно із частиною другою статті 3 Закону № 898-IV взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Водночас за змістом частини другої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Отже, момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством.
Тому виникнення прав у нового іпотекодержателя за договором іпотеки може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 27 серпня 2019 року у справі № 911/2392/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 751/2322/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 569/16312/17-ц та від 12 жовтня 2020 року у справі № 15/148-10-4045.
Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
З огляду на викладене, суд попередньої інстанції, дослідивши матеріали справи та встановивши, що виникнення прав іпотекодержателя може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав, тому за відсутності нотаріально посвідченого договору про відступлення прав за іпотечним договором в матеріалах справи, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання прав іпотекодержателя за позивачем.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у відповідності до відомостей з державного реєстру іпотек відомості про актуальних іптекодержателів відсутні (а.с. 12-13). Також, згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 18 грудня 2007 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, зокрема, на спірне приміщення, без зазначення актуального іпотекодержателя (Реєстраційний номер обтяження 6251676) (а.с. 12-13).
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачами не заперечуються обставини з приводу, зокрема, неодноразового відступлення прав вимоги щодо кредитного договору та договору поруки на користь нових кредиторів, а саме до ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», а також те, що первісного іпотекодержателя ТОВ «БМ Банк» ліквідовано, відомості про припинення іпотеки до Державного реєстру не вносились, а тому іпотека не припинилась не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог за відсутності визначеного законом нотаріального посвідчення договору про відступлення прав за іпотечним договором та державної реєстрації речових прав.
Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                         О.Ю. Береговий

Судді                                                                         О.С. Панасюк

                                                                               Т.М. Шемета