УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2024 року
м. Київ
справа № 757/15524/22-ц
провадження № 61-16300ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  в червні 2022 року звернувся до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України, в якому просив стягнути 120 660 012,40 грн у відшкодування моральної шкоди, спричиненої органом досудового розслідування. 
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року задоволено його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, тобто наведене свідчить про те, що представником держави Україна вчинено порушення його конституційних прав, а йому спричинено моральну шкоду у зазначеній сумі.
Печерський районний суд м. Києва рішенням від 23 березня 2023 року відмовив у задоволенні позову.
Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вимоги позивача про стягнення           120 660 012,40 грн у відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами.
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року залишив без руху, оскільки апелянтом не зазначено в апеляційній скарзі Національне антикорупційне бюро України, його місцезнаходження.
Київський апеляційний суд ухвалою від 06 липня 2023 року відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва                          від 23 березня 2023 року. 
Київський апеляційний суд ухвалою від 05 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування вважав неподаною та повернув.
Ухвалу апеляційний суд мотивував тим, що станом на 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Київського апеляційного суду                             від 11 травня 2023 року, а саме, не надав апеляційну скаргу із зазначенням всіх учасників справи, в тому числі і Національного антикорупційного бюро України, їх місця проживання або місцезнаходження, у відповідній кількості примірників. Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню особи з такою скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
11 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення.
Верховний Суд ухвалою від 04 грудня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року у справі за позовом                          ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно було: надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (оригінал конверту, копії матеріалів справи тощо) з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку та термінів видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами; подати касаційну скаргу, в якій зазначити всіх учасників справи, надіслати касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі; зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
У січні 2024 на адресу Верховного Суду ОСОБА_1 направив клопотання про усунення недоліків.
Разом з касаційною скаргою заявник подав клопотання, в якому просив поновити строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, яке мотивоване тим, що з оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції він ознайомився 08 листопада 2023 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,          є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частина четверта статті 394 ЦПК України передбачає, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантій.
До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.
При цьому цивільна процесуальна форма завжди обов`язково має нормативний і системний характер. По-друге, вона, по суті, передбачає «алгоритм» поведінки кожного суб`єкта при розгляді та вирішенні цивільної справи (у тому числі і суду). По-третє, становить гарантію дотримання законності, оскільки її недодержання призводить до різних негативних наслідків.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня             1989 року).
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97                            v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі                           № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
Пунктом 3 частини другої статті 356 ЦПК України встановлено, що повне найменування (для юридичних осіб)  або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Таким чином, виходячи з того, що у встановлений в ухвалі Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року строк ОСОБА_1 не виконав вимоги вказаної ухвали, зокрема, не надав апеляційну скаргу із зазначенням всіх учасників справи, а саме Національного антикорупційного бюро України, їх місця проживання або місцезнаходження, у відповідній кількості примірників, апеляційний суд з дотриманням вимог частини третьої статті 185 ЦПК України визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу позивачу.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищевказаних норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 жовтня              2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
А. І. Грушицький
Є. В. Петров