ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року 
м. Київ
справа № 420/9202/21
адміністративне провадження № К/9901/42261/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
суддя-доповідач - Стародуб О.П.,
судді - Коваленко Н.В., Кравчук В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 (суддя - Стефанов С.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 (судді - Шеметенко Л.П., Стас Л.В.,   Турецька І.О.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі №420/683/21 ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії) максимальним розміром та зменшення основного розміру пенсії з 90% на 80% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням встановлених йому підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії. 
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №420/9007/20, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 при її перерахунку з 01.01.2018 з 90% на 80% грошового забезпечення. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі №420/683/21 (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 про виправлення описки в рішенні суду), яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах, визначених в довідці про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 21.12.2020 №ЮО107232, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах, визначених в довідці про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 21.12.2020 №ЮО107232, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
26.04.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 проведено перерахунок пенсії позивача, яка перерахована з 01.04.2019, виходячи з 80% грошового забезпечення. Пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії, обчислена та складає 34713,25 грн. З урахуванням обмеження розміру пенсії граничним розміром, розмір пенсії обмежено до 14970 грн. (а.с.12).
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до рішень Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №420/9007/20 та від 22.03.2021 по справі №420/683/21.
Листом №8052-7262/К-02/8-1500/21 від 20.05.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про те, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління (а.с.10-11).
Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 90% до 80% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку протиправними, не погодившись з обмеженням пенсії максимальним розміром, позивач звернувся з позовом до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі № 420/683/21 ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії) максимальним розміром та зменшення основного розміру пенсії з 90% на 80% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 провести перерахунок та нарахування ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням встановлених йому підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.
Зобов`язано Пенсійний фонд України виплачувати з 01.04.2019 перераховану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області пенсію ОСОБА_1 (з урахуванням встановлених підвищень, надбавок, доплат та пенсії) без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внесені до ч.2 ст.13 Закону № 2262-XII зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. При цьому, такі зміни щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% та 80% грошового забезпечення мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій після набрання чинності цими змінами.
Також суд першої інстанції виходив з того, що з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 № 7-рп/2016 і до моменту виникнення спірних правовідносин   законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, не містить норм, які обмежують пенсії цих осіб максимальним розміром.
Також суд першої інстанції виходив з того, що з 01.04.2021 повноваження щодо виплати нарахованої пенсії перейшли від головних управлінь до Пенсійного фонду України,  а тому, вимоги позивача в частині зобов`язання виплачувати пенсію слід звернути до Пенсійного фонду України. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 змінено, викладено абзаци 3, 4 його резолютивної частини у наступній редакції:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням основного розміру пенсії 90 процентів грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії".
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року - залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивачу було здійснено саме перерахунок пенсії, у відповідача не було підстав для застосування положень щодо встановлення граничного розміру пенсії, передбачених ч.2 ст.13 Закону № 2262-XII. 
Також суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції в частині протиправного обмеження пенсії позивача максимальним розміром, оскільки станом на час перерахунку пенсії були відсутні положення, які такі обмеження встановлювали б. 
Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, є належним відповідачем щодо заявлених вимог та відповідно у суду першої інстанції не було підстав для виходу за межі вимог заявленого позову і звернення вимог позивача в частині зобов`язання виплачувати пенсію до Пенсійного фонду України.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги відповідач покликається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 21.05.2021 у справі №347/2083/16, від 06.03.2017 у справі №490/5309/16-а, від 14.03.2018 у справі №183/342/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 08.07.2020 у справі №607/7115/17 та у постанові Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі                                     № 580/234/19. 
Також покликається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що позивач отримує пенсійні виплати, сума яких не зменшилась та право на перерахунок пенсії реалізовано. Тобто, перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства. 
Відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Позивач у  відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо зміни відсоткового значення грошового забезпечення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18 сформовано правовий висновок, згідно з яким при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону 2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям  осіб" відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Такий висновок підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а.
Відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №420/9007/20, яке набрало законної сили, позивач отримує пенсію по інвалідності  відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка була йому призначена з 21.12.2005  у розмірі 90% від суми грошового забезпечення.
За вказаних обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що при перерахунку пенсії позивача підлягає застосуванню теж відсоткове значення грошового забезпечення, що і при її призначенні.
Щодо обмеження пенсії максимальним розміром.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII), десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав законної сили 01.10.2011 (далі - Закон № 3668-VI).
Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема, у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21, від 25.07.2022 у справі №580/3451/21 та від 30.08.2022 у справі №440/994/20, Верховний Суд дійшов наступних висновків:
"… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом              №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
…..
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI."
Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та  апеляційної  інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.
Покликання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 21.05.2021 у справі №347/2083/16, від 06.03.2017 у справі №490/5309/16-а, від 14.03.2018 у справі №183/342/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 08.07.2020 у справі № 607/7115/17 та у постанові Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі  № 580/234/19 є безпідставними, оскільки:
- у справі №361/4922/17 предметом спору є перерахунок пенсії з 02.03.2015, тобто, до визнання рішенням Конституційним Судом України від 20.12.2016 №7-рп/2016 неконституційними положення закону, яким обмежується розмір пенсії осіб, звільнених з військової служби; 
- у справі №161/9572/17 позовні вимоги стосувались перерахунку пенсії, призначеної на підставі ст. 50 Закону України №1789-ХІІ  "Про прокуратуру". 
- у справі №347/2083/16 предметом спору є перерахунок пенсії за період з 01.11.2012 по 01.01.2016, тобто, до визнання рішенням Конституційним Судом України від 20.12.2016 №7-рп/2016 неконституційними положення закону, яким обмежується розмір пенсії осіб, звільнених з військової служби;
- у справі №183/342/17 позовні вимоги стосувались перерахунку пенсії згідно зі статтею 37-1 Закону України "Про державну службу";
- у справах №361/4922/17 та №607/7115/17 предметом спору є перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
- у справі №580/234/19 вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно - випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713);
Натомість, у справі що розглядається, предмет спору, зокрема, стосується саме правомірності обмеження максимальним розміром пенсії з 01.04.2019, призначеної на підставі Закону            №2262-XII. 
Таким чином, дослідивши зміст постанов Верховного Суду, на які посилається відповідач, як на практику застосування норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у справах не є подібними правовідносинам у цій справі.
Постанова Верховного Суду від 06.03.2017 у справі № 490/5309/16-а відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Інші доводи касаційної скарги в цілому не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до додаткової оцінки доказів, що в силу приписів статті 341 КАС України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021  у справі № 420/9202/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук