Справа № 743/2010/23 	Головуючий у 1 інстанції Кравчук  М. В. 	
Провадження № 33/4823/223/24 	  	
Категорія - – ч.2 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника – Ан І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні  в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ан І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 07 грудня 2023 року о 19 год 00 хв, в смт Ріпки, вул. Святомиколаївська, 25, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей); від проходження медичного огляду на стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з і в медичному закладі відмовився, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 

Не погодившись із рішенням суду, захисник Ан І.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, за відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вважає, що місцевий суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.  Зазначила, що працівниками поліції не було доведено законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та не було роз`яснено причину такої зупинки під час складання адміністративних матеріалів; не було роз`яснено її підзахисному його права та процедуру проходження медичного огляду. Звертає увагу, що ОСОБА_1 під відеозапис неодноразово погоджувався пройти на місці зупинки огляд на стан сп`яніння. Також вказує, що відеозапис не є безперервним, постійно переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердила його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Ан І.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

          Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №184916 від 07.12.2023, ОСОБА_1 , 07 грудня 2023 року, о 19 год 00 хв, в смт Ріпки, вул. Святомиколаївська, 25, керував т/з ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей); від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з і в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.2). 
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.  

          Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються довідкою відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягувався до адміністративної відповідальності: Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 25.04.2023 р. за ч.1 ст.130 КУпАП; Прилуцьким ВП ГУНП в Чернігівській області від 21.09.2023 р. за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.5).

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений  транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів, було встановлено, що водій позбавлений права керування. У подальшому, при спілкуванні з водієм працівники поліції виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився. Після чого, поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього будуть складені протоколи за  ст.130 та ст.126 КУпАП. 

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як не є безперервним, є непереконливим, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Твердженням захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не роз`яснення останньому процесуальних прав вже було предметом розгляду в місцевому суді та надано судом відповідну належну оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ан І.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний