У Х В А Л А
08 січня 2024 року
м. Київ
справа № 569/332/21
провадження № 61-17575ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 2 120 175,75 грн, судовий збір у розмірі 11 350,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.
07 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог до  ОСОБА_1 та в цій частині передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Повний текст оскаржуваної постанови складений 16 листопада 2023 року, касаційна скарга подана 07 грудня 2023 року, а отже, строк на касаційне оскарження не пропущений.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає таке: суди першої та апеляційної інстанцій не застосували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 559/2587/19, від 11 червня 2021 року у справі № 753/11670/17, від 04 квітня 2020 року у справі № 632/2209/16, від 15 січня 2020 року у справі № 209/3022/16-ц, суди не дослідили зібрані у справі докази, а також суди необґрунтовано відхилили клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Разом з касаційною скаргою заявник подав клопотання про зупинення дії рішення  Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року до закінчення касаційного перегляду справи, посилаючись на передчасність оскаржуваних судових рішень, що, на його переконання, свідчить про потребу у зупиненні дії оскаржуваного судового рішення до закінчення касаційного перегляду справи. Заявник вважає, що несвоєчасне вжиття такого процесуального заходу судом призведе до порушення його суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки рішення набрало законної сили та у позивача виникає право примусового виконання рішення суду. 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи,  яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Тлумачення частини восьмої статті 394 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання чи дії судового рішення має містити обґрунтування необхідності такого зупинення. 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Суд наголошує на тому, що виключно суб`єктивні переконання заявника у допущених судами порушеннях норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права не є безумовною підставою для зупинення дії судового рішення. Крім того, суд наголошує на тому, що оскаржувані судові рішення, за змістом яких з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума грошових коштів, передбачає примусове виконання, а отже до цього судового рішення не може бути застосований такий процесуальний захід, як зупинення його дії. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про зупинення дії оскаржуваного рішення до закінчення касаційного перегляду справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року.
Витребувати з Рівненського районного суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 569/332/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко
 
А. С. Олійник                                                                                                                                 
І. М. Фаловська