ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 688/4654/23
Провадження № 33/4820/83/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., з участю секретаря Антала Є.В., захисника ОСОБА_1 – адвоката Васильченка В.О. розглянувши у відкритому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2023 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду встановлено, що 30 жовтня 2023 року о 12.25 год.  ОСОБА_1  в     м. Шепетівка по вул. Захисників, 3 керував транспортним засобом «VAZ 210994-20», д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло, почервоніння очей, та відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2023 року скасувати, закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 ч.1 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки наявних доказів, по суті не встановлено та не підтверджено допустимими доказами обставин, що складають як об`єктивну сторону правопорушення так і суб`єктивну сторону таких дій.
Вказує, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, в зв`язку з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки матеріали справи не містять посилань на технічний прилад/засіб, а очевидним є те, що до справи долучено лише окремі фрагменти відеозаписів із явними ознаками переривання. 
Як вбачається з долучених до справи фрагментів відеозаписів, що водій сам запропонував проїхати до поліклініки. Всупереч обов`язку забезпечити доставку особисто до найближчого медичного закладу, поліцейським було запропоновано самостійно рухатись до закладу охорони здоров`я.
На іншому файлі працівник поліції пропонує пройти тест на стан наркотичного сп`яніння, на що водій погодився, проте на пропозицію поліцейського їхати в Шепетівську багатопрофільну лікарню, відмовився, повідомив що їде з ними. Тобто відмовився рухатись у власному транспорті самостійно. Після цього, поліцейський повідомив про те, що відносно водія буде розглянуто справу за ст.130 ч.1 КУпАП щодо керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, що не відповідає складу правопорушення вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, фактично йому ніхто з поліцейських не повідомив наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, протокол про адміністративне правопорушення фактично складався працівниками поліції самостійно без участі ОСОБА_1 , його запросили лише для підписання протоколу. 
Такі обставини вбачаються з відеозапису подій, водієві запропоновано підписати складений без його участі протокол про адміністративне правопорушення, водієві не було запропоновано надати пояснення, а інспектором від власного імені та власноруч внесено у протокол запис «надасть в суді».
Стверджує апелянт і про те, що матеріали справи не містять доказів з яких вбачалася б чітка відмова ОСОБА_1 із усвідомленими наслідками такої відмови та бажанням ухилитися від проходження огляду.
Звертає увагу апелянт і на те, що направлення на огляд на місці події не складалося і водієві не вручалося, а в ньому зазначено неправдиві відомості. Крім того, йому не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що вбачається із фрагментів долучених відеозаписів.
Апелянт зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 251 КУпАП, оскільки порушено порядок його складання. При його складанні свідки працівниками поліції не залучались, натомість в графі свідки зазначено «відео-фіксація». Також у графі додатків до протоколу зазначено: «матеріали згідно опису», проте такий опис відсутній.
Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин, так як після закінчення розгляду справи 08.12.2023 постанова не оголошувалася, копія не вручалась, захисник отримав копію 15.12.2023.

Позиції учасників апеляційного провадження. 

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні захисник Васильченко В.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Вислухавши захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Приймаючи рішення про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду за апеляційною скаргою захисника, суд вважає, що такий підлягає поновленню з причин наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , оскільки після закінчення розгляду справи 08.12.2023 постанова не оголошувалася, копія не вручалась, захисник отримав копію 15.12.2023.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно з ст.294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення. 
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
               Відповідно до ст.266 КУпАП огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного зсобу або психотропної речовини обов`язкове. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
   Відповідно до п.п.5,6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Апеляційний суд вважає, що працівники Шепетівського РУП ГУНП при фіксації адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 наведених вимог закону не дотрималися, суд також не з`ясував всі обставини справи та розглянувши справу поверхово, дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
В обґрунтування вини ОСОБА_1 суд послався на обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 476688 від 30 жовтня 2023 року, відеозапис, який міститься в матеріалах справи. 
Проте, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи. 
На думку апеляційного суду, обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не підтверджені належними доказами по справі.
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про недопустимість доказу, а саме долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, заслуговують на увагу апеляційного суду з огляду на наступне.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року № 100 затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».
Згідно п.3.3. вказаного Наказу нагрудна відеокамера повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи, при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.
В пункті 3.5. зазначається, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
З відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що відеозапис є роздільним на 3 окремі файли, на яких відображається дата фіксації «30.10.2023 року». На першому відео файлі 00000020231030122258 0004МР4 вбачається, що ОСОБА_1 після вислову працівника поліції про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, світіння мобільним телефоном у очі, чітко і ясно погодився пройти огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Потім працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в поліклініці, на що водій ОСОБА_1 також безсумнівно погодився. На другому відео файлі 00000020231030123219 0005МР4 (запис розпочинається о 12:32:19 по 12:33:01), відображається, що водій відмовляється пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в Шепетівській БПЛ. На третьому файлі НОМЕР_2 , (запис відео розпочинається о 12:47:48), вбачається, що працівниками поліції вже склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , він займається при цьому своїми справами, отримує вантаж на пошті та завантажує його в свій автомобіль, працівники поліції просять його підписати протокол, видають тимчасове посвідчення на керування транспортним засобом, при цьому вилучають автомобіль ОСОБА_1 на штраф площадку без будь-яких роз`яснень. 
Отже, апеляційні вимоги захисту є обґрунтованими, оскільки відеозапис з місця фіксації події правопорушення не містить ні роз`яснень прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ні наслідків відмови від проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ні роз`яснень можливості пройти огляд в медичному закладі, від якого він фактично не відмовлявся та направлявся до нього разом з працівниками поліції, виходячи з відеозапису, ні фіксування направлення до конкретного медичного закладу для огляду. 
Замість цього матеріали провадження містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 , за змістом якого у нього виявлено наркотичне сп`яніння без визначення окремих ознак такого сп`яніння та розписку про інформування ОСОБА_1 , який підлягає огляду на стан сп`яніння з застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, яка за вимогами Інструкції при виявленні ознак наркотичного сп`яніння не складається. Всі матеріали додані до протоколу про адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , крім самого протоколу, містять відомості, що він відмовився від підпису, які переглядом відеозапису доданого до протоколу не підтверджуються. 
  З перегляду відеозапису  подій 30.10.23 року другого та третього файлу мають значну перерву в часі, а також не містять зафіксованого факту складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.10.2023 року. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про недопустимість долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери працівників поліції.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що докази, на які посилався суд першої інстанції у постанові не містять достовірних, безсумнівних та беззаперечних даних про те, що ОСОБА_1 за обставин, зазначених у протоколі, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння З огляду на викладені обставини суд вважає, що така ознака об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у діях ОСОБА_1 відсутня.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху ґрунтуються на неналежних доказах, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в суді, тому апеляційний суд вважає, що склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП відсутній.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2023 року щодо  ОСОБА_1  – скасувати.

Провадження по  справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: