ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

27 грудня 2023 року
м. Харків

справа № 953/13227/21
провадження № 22-ц/818/2239/23

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року, ухвалене суддею Єфіменко Н.В., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає йому КП «Харківські теплові мережі. Між тим, внаслідок несвоєчасної оплати комунальних послуг за період з 01 серпня 2001 року по 31 травня 2021 року за ним у творилась заборгованість в розмірі 133 606грн., які останній добровільно сплатити відмовляється. У зв`язку із несплатою вказаної заборгованості також нараховано 3% річних в розмірі 1 845,43грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 545,99грн.

Просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 серпня 2001 року по 31 травня 2021 року у розмірі 133 606грн., 3% річних в розмірі 1 845,43грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 545,99грн., а також судовий збір у розмірі 2 270грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року позов КП «Харківські теплові мережі» - задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в розмірі 82 327,91грн., 3% річних 1 845,43грн., інфляційні втрати в сумі 4 545,99грн., а також судовий збір в розмірі 1 438,54грн.
В іншій частині позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що надані позивачем відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання» містять неправдиві відомості, оскільки в них невірно зазначена площа опалення.

У відзиві на позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що в суді першої інстанції відповідач не висловлював заперечень щодо зміни чи не відповідності площі опалення. До них із заявою про зміну площі опалення та копією технічного паспорту він не звертався.
Вказує, що у 1998 році власник квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_1 звертався до ОПО «Харківтеплоенерго» із заявою про об`єднання рахунків квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , власником яких він був на той час. Підприємством було виконано об`єднання рахунків та опалювальної площі на рахунку квартири АДРЕСА_4 . Вказує, що КП «Харківські теплові мережі» було створено у 2001 році й після передачі електронної бази особових рахунків, вело облік теплової енергії за вказаною адресою по особовому рахунку 2282 з опалювальною площею 108,5кв.м. При цьому, сам відповідач у відзиві на позов вказує, що 05 червня 2006 року між ним та КП «Харківські теплові мережі» було укладено договір №12 в якому вказана опалювальна площа 108,5кв.м. Також, самим відповідачем було надано акт КП «Жилкомсервіс» від 06 вересня 2010 року «Про обстеження квартир АДРЕСА_5 , в якому він був зазначений як мешканець квартир АДРЕСА_5 . 

ОСОБА_1 надав додаткові письмові пояснення в яких зазначає, що площа його квартири значно менша, а саме 63,1кв.м, а ніж зазначено позивачем 108,5кв.м посилаючись на технічний паспорт квартири. Жодних заяв про об`єднання рахунків він не писав. Надані позивачем докази сфальсифіковані.

У відповіді на відзив (письмові пояснення) КП «Харківські теплові мережі» зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року у справі №953/15554/20 за позовом ОСОБА_1 до КП «Харківські теплові мережі», КП «Жилкомсервис» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири було встановлено, що загальна площа кватири АДРЕСА_6 , власником якої є ОСОБА_1 , становить 108,5кв.м, а житлова 65,6кв.м.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена наявність за відповідачами заборгованості за послуги з теплопостачання, разом з тим, остання підлягає стягненню з відповідачів з урахуванням строків позовної давності положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України щодо продовження строку позовної давності у період дії карантину, тобто за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2021 року в сумі 82 327,91грн. Також підлягають нарахуванню і стягненню 3% річних та інфляційні втрати, згідно наведеного позивачем розрахунку.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 , та є споживачем послуг з теплопостачання, які надає КП «Харківські теплові мережі». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії .

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.
Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по особовому рахунку 2282 за відповідачем мається заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 серпня 2001 року по 31 травня 2021 року у розмірі 133 606,63грн. Із змісту зазначеного розрахунку вбачається, що відповідачу нараховувалися об`єми наданих послуг з опалення.

В суді першої інстанції відповідач заперечував проти зазначеного розміру заборгованості та вважав, що вона підлягає нарахуванню лише в межах строків позовної давності, тобто за період з 24 червня 2018 року по 24 червня 2021 року (а.с.21).

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною 12 липня 2021 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить 01 серпня 2001 року по 31 травня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.  

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Оскільки 17.03.2020 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ (Закон №530), який набирав чинності з дня його опублікування – 17 березня 2020 року, Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» карантин було визнано форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), тому саме з 17 березня 2020 року має застосовуватися правило п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України щодо зупинення строків позовної давності.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 24 травня 2022 року у справі №910/18489/20.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою – 12 липня 2021 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01 серпня 2001 року по 31 травня 2021 року, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01 серпня 2001 року по 16 березня 2017 року включно позивачем пропущено.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 17 березня 2017 року по 31 травня 2021 року (в межах позовних вимог), яка згідно наданого позивачем розрахунку, який відповідачами не спростовано, складатиме 71 200,71грн.

Посилання відповідача на те, що в нього відсутні радіатори опалення, а тому він не є споживачем послуг з опалення, які надає КП «Харківські теплові мережі» - колегією суддів не приймаються.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Доказів відключення зазначеної вище квартири від мереж централізованого опалення, або ненадання таких послуг у спірний період, у встановленому законом порядку відповідачем не надано, як і не надано доказів не отримання ним послуг КП «ХТМ» або отримання таких послуг неналежної якості.

Крім того, як свідчать матеріали справи рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2011 року по справі №22-ц/7438/2011 було встановлено, що ОСОБА_1 самовільно демонтував опалювальні прилади у вказаній вище квартирі.

Що стосується доводів відповідача, що зазначена позивачем опалювальна площа 108,5кв.м не відповідає дійсності – є не надуманими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, матеріали справи свідчать, та не заперечувалось відповідачем у суді першої інстанції, що 05 червня 2006 року між ним та КП «Харківські теплові мережі» було укладено договір №12 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Пунктом 3 цього договору передбачено, що опалювальна площа квартири становить 108,5кв.м.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року у справі №953/15554/20 за позовом ОСОБА_1 до КП «Харківські теплові мережі», КП «Жилкомсервис» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири було встановлено, що загальна площа кватири АДРЕСА_6 , власником якої є ОСОБА_1 , становить 108,5кв.м, а житлова 65,6кв.м.

Відповідно до частин першої – третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Крім того частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача, за відсутності іншого погодженого строку, сплачувати отримані житлово-комунальні послуги щомісяця.

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15.

За таких обставин, зобов`язання відповідача оплатити послуги з теплопостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг відповідачі виконували не належним чином, тому з останніх на підставі ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних наведений позивачем є помилковим. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, останнім були застосовані невірні індекси та коефіцієнти. Крім того, нарахування повинно бути здійснено за помилковий період, а саме з 21 числа кожного місяця, оскільки обов`язок споживача сплати комунальні послуги передбачений до 20 числа місяця за розрахунковим.

У зв`язку з чим, апеляційним судом наведено власний розрахунок інфляційних втрат за період з 01 червня 2018 року по 31 травня 2021 року (в межах позовних вимог).
Розрахунок здійснюється за формулою:
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Початок виникнення	межі позовних вимог	Сукупний індекс інфляції за вказаний період	Сума боргу 	Інфляційні втрати	
21.06.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.07.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.08.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.09.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.10.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.11.2018	31.05.2021	116,887%	1198,66грн.	202,42грн.	
21.12.2018	31.05.2021	115,959%	2796,17грн.	446,25грн.	
21.01.2019	31.05.2021	114,811%	5094грн.	754,49грн.	
21.02.2019	31.05.2021	114,240%	3513,40грн.	500,31грн.	
21.03.2019	31.05.2021	113,221%	3827,48грн.	506,03грн.	
21.04.2019	31.05.2021	112,100%  	2162,98грн.	261,72грн.	
21.05.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.06.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.07.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.08.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.09.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.10.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.11.2019	31.05.2021	111,219%	1711,48грн.	192,01грн.	
21.12.2019	31.05.2021	111,442%	1846,67грн.	211,29грн.	
21.01.2020	31.05.2021	111,219%  	3963,34грн.	444,66грн.	
21.02.2020	31.05.2021	111,554%	2739,57грн.	316,53грн.	
21.03.2020	31.05.2021	110,669%  	3458,46грн.	368,97грн.	
21.04.2020	31.05.2021	109,790%  	361,28грн.	35,37грн.	
21.05.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.06.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.07.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.08.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.09.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.10.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.11.2020	31.05.2021	107,098%	2090,23грн.	148,37грн.	
21.12.2020	31.05.2021	106,143%	2262,24грн.	138,97грн.	
21.01.2021	31.05.2021	104,781%  	4596,32грн.	219,74грн.	
21.02.2021	31.05.2021	103,743%	2894,22грн.	108,34грн.	
21.03.2021	31.05.2021	102,009%	3816,32грн.	76,67грн..	
21.04.2021	31.05.2021	101,300%	2420,32грн.	31,46грн.	
21.05.2021	31.05.2021	  	0	  	
усього	  	  	  	4 963,60грн.	

Розрахунок 3% річних за період з 01 червня 2018 року по 31 травня 2021 року (в межах позовних вимог).

Розрахунок здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.

Початок виникнення	межі позовних вимог	Кількість днів	Сума боргу 	3% річних	
21.06.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.07.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.08.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.09.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.10.2018	31.05.2021	  	0	  	
21.11.2018	31.05.2021	923	1198,66грн.	90,84грн.	
21.12.2018	31.05.2021	893	2796,17грн.	205,01грн.	
21.01.2019	31.05.2021	862	5094грн.	360,49грн.	
21.02.2019	31.05.2021	831	3513,40грн.	239,67грн.	
21.03.2019	31.05.2021	803	3827,48грн.	252,29грн.	
21.04.2019	31.05.2021	772	2162,98грн.	137,06грн.	
21.05.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.06.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.07.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.08.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.09.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.10.2019	31.05.2021	  	0	  	
21.11.2019	31.05.2021	558	1711,48грн.	78,35грн.	
21.12.2019	31.05.2021	528	1846,67грн.	79,99грн.	
21.01.2020	31.05.2021	497	3963,34грн.	161,59грн.	
21.02.2020	31.05.2021	466	2739,57грн.	104,73грн.	
21.03.2020	31.05.2021	437	3458,46грн.	124грн.	
21.04.2020	31.05.2021	406	361,28грн.	12,03грн.	
21.05.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.06.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.07.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.08.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.09.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.10.2020	31.05.2021	  	0	  	
21.11.2020	31.05.2021	192	2090,23грн.	32,96грн.	
21.12.2020	31.05.2021	162	2262,24грн.	30,12грн.	
21.01.2021	31.05.2021	131	4596,32грн.	49,49грн.	
21.02.2021	31.05.2021	100	2894,22грн.	23,79грн.	
21.03.2021	31.05.2021	72	3816,32грн.	22,58грн.	
21.04.2021	31.05.2021	41	2420,32грн.	8,16грн.	
21.05.2021	31.05.2021	  	0	  	
усього	  	  	  	2 013,15грн.	

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки розрахований апеляційним судом розмір 3% річних 2 013,15грн.та інфляційних втрат 4 963,60грн. перевищує заявлений позивачем розмір, тому з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 1 845,43грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 545,99грн., тобто в межах позовних вимог.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення з відповідача суми заборгованості за опалення та гарячу воду, 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат – підлягає зміні.

Частинам 1, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви КП Харківські теплові мережі» було сплачено судовий збір у розмірі 2 270грн.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 3 405грн.

Разом з тим, при вирішення питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI /з наступними змінами/ «Про судовий збір».

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги судовий збір обчислюється відповідно до пп.6 п.1 ч. 2 ст. 4, а саме із апеляційної скарги на рішення суду – 150% (відсотків) ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пп.2, п. п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року складав 2 270грн.

Матеріали справи свідчать, що у липні 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому міститься одна вимога майнового характеру на загальну суму 142 268,05грн., 1,5% від якої становить 2 134,02грн., що є меншим за встановлений законом мінімальний розмір судового збору для даної категорії.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви становив 2 270грн.

Оскаржуваним рішення позов було задоволено частково на суму 88 719,33грн.

Відповідачем оскаржувалося рішення лише в частині задоволених позовних вимог на загальну суму 88 719,33грн.
При цьому, згідно ч.4. ст.6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Таким чином, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становитиме 2 123,47грн.:

(142 268,05грн. заявлені позовні вимоги / 88 719,33грн. задоволені вимоги = 1,6035 частина задоволених позовних вимог; 2 270грн. / 1,6035 = 1 415,65грн. * 150% = 2 123,47грн.

Разом з тим, як зазначалось вище, за подання апеляційної скарги відповідачем було сплачено 3 405грн., судового збору, тобто в більшому розмірі.

Між тим, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою в порядку п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" про повернення надмірного сплаченого судового збору в розмірі 1 281,53грн. (3 405грн. – 2 123,47грн.).

Оскільки апеляційну скаргу було задоволено частково на суму 11 127,20грн. (88 719,33грн. – 77 592,13грн.), що становить 7,9731 частину задоволених вимог апеляційної скарги (88 719,33грн. / 11 127,20грн.), тому судовий збір за подання апеляційної скарги, який підлягає стягненню з Банку на користь відповідача становитиме 266,32грн. (2 123,47грн. / 7,9731).

Натомість, судовий збір за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача на користь КП «Харківській теплові мережі» пропорційно розміру задоволених позовних вимог становитиме 1 238,06грн.:

(142 268,05грн. заявлені позовні вимоги / 77 592,13грн. задоволені позовні вимоги) = 1,8335 частина задоволених позовних вимог; 2 270грн. / 1,8335 = 1 238,06грн.

Таким чином з відповідача на користь КП «Харківській теплові мережі» підлягає стягненню різниця судового збору в розмірі 971,74грн. (1 238,06грн. - 266,32грн.).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року частині розміру стягнення з відповідача заборгованості за опалення та гарячу воду, 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат –змінити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в розмірі 71 200,71грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1 845,43грн. та інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 4 545,99грн., а усього 77 592,13грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат:

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 971,74грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2023 року.

Головуючий –                                                            Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                 О.Ю. Тичкова

                                                      В.Б. Яцина