ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/7875/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.
за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 (суддя Чебикіна С. О.) 
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 (головуючий суддя Тарасенко К. В., судді Іоннікова І. А., Михальська Ю. Б.) 
у справі № 910/7875/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
про зобов`язання припинити дії
(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Шайко С. В., відповідача - Мотуренко Ю. А.)
ВСТУП
1.          Учасника цього спору є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - позивач, ТОВ "Укр Газ Ресурс") та Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, НЕК "Укренерго"), між якими укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії.
2.          Позивач не погоджується із нарахуванням йому плати за послуги з передачі обсягів експортованої електричної енергії в рамках договору, а тому просить зобов`язати відповідача припинити таке нарахування.
3.          Суди погодилися з доводами позивача, вказавши на те, що нарахування такої плати не передбачено умовами договору і положеннями законодавства, а також порушує міжнародні зобов`язання України в рамках виконання Договору про заснування Енергетичного Співтовариства (далі - Договір про ЕС).
4.          Перед Верховним Судом в межах розгляду цієї справи постало питання правомірності   /   неправомірності нарахування плати за експорт електричної енергії, запровадженої Постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі" (далі - Постанова НКРЕКП №   360).
5.          Верховний Суд вважає, що дослідження цього питання вимагає додаткового встановлення обставин справи та надання оцінки доводам сторін, а висновки судів з цього питання передчасними, оскільки в такій категорії спорів необхідним є з`ясування того, до якої країни чи країн здійснювався експорт.  Звідси Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню, про що детально викладене нижче у цій постанові.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
6.          НЕК "Укренерго" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 року № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство".
7.          НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до статті 108 Цивільного кодексу України, пункту 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, пункту 3.2 Статуту НЕК "Укренерго".
8.          Відповідач виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
9.          Позивач є учасником ринку електричної енергії та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.12.2019 № 2594.
10.          12.12.2019 між НЕК "Укренерго" (ОСП) і ТОВ "Укр Газ Ресурс" (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 1413-02024 (далі - договір), за умовами якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору (п. 1.1).
11.          Умовами договору також визначено таке:
-          ціна договору визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, встановленим Регулятором, та оприлюднюється ОСП на власному офіційному веб-сайті в мережі Інтернет (п. 3.1);
-          для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць; 2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється: для ОСР на підставі даних щодо обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР; для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника; для споживачів електричної енергії, які мають намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами; для споживачів електричної енергії, які приєднані до мереж ОСП, незалежно від способу купівлі електричної енергії (в електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку) на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами; для виробників електричної енергії на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація (п. 4.1);
-          користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуг здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - сервіс) з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку визначеному законодавством (п. 6.5);
12.          Відповідач виставив позивачу рахунки за послуги з передачі електричної енергії за липень 2022 року: рахунок-фактура № 1413-02024 /28/06/2022 від 28.06.2022 на суму 2   098   726,08 грн, рахунок-фактура № 1413-02024 05/07/2022 від 05.07.2022 на суму 2   098   726,08 грн, рахунок-фактура № 1413-02024 11/07/2022 від 11.07.2022 на суму 2   098   726,08 грн, рахунок-фактура № 1413-02024 15/07/2022 від 15.07.2022 на суму 2   098   726,08 грн, рахунок-фактура № 1413-02024 20/07/2022 від 20.07.2022 на суму 2   098   726,08 грн, рахунок-фактура № 1413-02024/05/08/2022 від 05.08.2022 на суму 16   561   164,88 грн.
13.          До матеріалів справи також долучено акт приймання-передачі послуги згідно з договором за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 на суму 16   860   511,24 грн з ПДВ, який не підписано уповноваженим представником позивача.
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог
14.          ТОВ "Укр Газ Ресурс" звернулося до суду з позовом про зобов`язання НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з електричної енергії по договору та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.
15.          На обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що всупереч вимогам законодавства та умовам укладеного між ТОВ "Укр Газ Ресурс" і НЕК "Укренерго" договору відповідач нараховує плату за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту та включив їх до рахунків-фактур та актів приймання-передачі електричної енергії за липень 2022 року всього на суму 16   561   164,88   грн.
16.          Позивач у позовній заяві посилається на те, що виходячи з умов договору, обсяг наданих НЕК "Укренерго" послуг з передачі, який є підставою для розрахунків, повинен визначатися виключно на підставі фактичних обсягів споживання електричної енергії споживачами позивача, та на те, що умови договору не передбачають включення до обсягів послуг з передачі, обсягів експортованої електричної енергії (тобто обсягів які не пов`язані з обсягами споживання електричної енергії споживачами позивача), оскільки такі послуги відповідачем не надаються, а відповідач всупереч зазначеним умовам договору нараховує позивачу таку плату за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту та надсилає позивачу рахунки і акти приймання-передачі послуг із включенням послуг, які фактично не надавались чим безпосередньо порушує права позивача та умови договору.
17.          Оскільки позивач не погоджується з нарахуванням плати за послуги з передачі обсягів експортованої електричної енергії, то вважає, що до нього можуть бути застосовані наслідки, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 307 "Про затвердження Правил ринку" щодо зобов`язання застосувати до учасників ринку електричної енергії статусу "Переддефолтний", та, як наслідок, статусу "Дефолтний" за неоплату учасником ринку послуг з передачі електричної енергії. 
18.          На переконання позивача, застосування цих статусів може позбавити його можливості брати участь на ринку електричної енергії, адже ТОВ "Укр Газ Ресурс", поставить під загрозу виконання ним своїх обов`язків перед контрагентами та виконання умов договорів з іншими учасниками ринку.
Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень
19.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023, позов задоволено повністю. Зобов`язано НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії по Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 12.12.2019 № 1413-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.
20.          Суди зазначили, що нарахування відповідачем плати за послуги з передачі при здійсненні експорту електроенергії не передбачено чинним законодавством та умовами укладеного сторонами договору від 12.12.2019. При цьому суди врахували, що обов`язок щодо сплати тарифу за передачу, зокрема, щодо обсягів експортованої електричної енергії було запроваджено із прийняттям Постанови НКРЕКП № 360, яка набрала чинності 08.02.2020.
21.          Зазначили, що ратифікацією Договору про ЕС Україна уповноважила Секретаріат Енергетичного Співтовариства (далі - Секретаріат ЕС) на оцінку правомірності дій України як сторони Договору про ЕС на відповідність його умовам. Секретаріат ЕС виснував, що встановлення плати за передачу електричної енергії та за диспетчерське (оперативно-технологічне) управління суперечить положенням статті 41 Договору про ЕС.
22.          Суди в своїх рішеннях висвітлили позицію, викладену в рішенні Суду Європейського Союзу (далі - Суд ЄС) від 06.12.2018 у справі № С-305/17 "FENS spol. s r.o. v. Slovak Republic", щодо тлумачення положень Директиви 2003/54/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європейського Союзу від 06.06.2003 стосовно спільних правил для внутрішнього ринку електроенергії (далі - Директива 2003/54/ЄС), який установив, що закріплення плати за передачу при здійсненні експортних операцій є заходом, еквівалентним до мита, оскільки таким заходом є будь-яка грошова плата, якою би малою вона не була, незалежно від її призначення та способу застосування, що накладається в односторонньому порядку на товари через те, що вони перетинають кордон, і яка не є митом у строгому розумінні.
23.          Північний апеляційний господарський суд погодився з висновками суду першої інстанції про порушення міжнародних зобов`язань України шляхом нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії. Зокрема, як і суд першої інстанції, апеляційний суд на обґрунтування цього висновку послався на статтю 41 Договору про ЕС, рішення Суду ЄС від 06.12.2018 у справі № С-305/17 "FENS spol. s r.o. v. Slovak Republic" та висновок Секретаріату ЕС.
24.          Відхиляючи доводи відповідача щодо неправильного застосування судом першої інстанції рішення Суду ЄС від 06.12.2018 у справі № С-305/17, Директиви 2003/54/ЄС, статті 41 Договору про ЕС та статті 31 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, суд апеляційної інстанції послався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/9627/20. 
25.          Враховуючи, що нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії порушує міжнародні зобов`язання України, суди обох інстанцій виснували про неправомірність дій відповідача щодо включення ним обсягів з передачі електричної енергії при здійсненні експорту електричної енергії до документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії. Крім того, суди зазначили про те, що обраний позивачем спосіб захисту права ефективний.
Касаційна скарга
26.          Не погодившись із прийнятими рішеннями, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу №   910/7875/22 направити на новий розгляд.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
27.          У касаційній скарзі НЕК "Укренерго" зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Зокрема, посилається на те, що суди:
-          неправильно застосували норми матеріального права, будуючи свою правову позицію на основі постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/9627/20 по Постанові НКРЕКП №360;
-          не врахували наявність змін внесених у Кодекс системи передачі електричної енергії на підставі чинних Постанов НКРЕКП від 11.10.2022 №1305 та від 30.09.2020 № 1234;
-          не врахували наявність рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №   640/11468/20, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 та постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2021, яким визнано протиправною та нечинною, з моменту набрання даним рішенням суду законної сили, постанову НКРЕКП від 28.02.2020 №   516 "Про затвердження Змін до Правил ринку" в частині внесення змін до пункту 1.7.1 глави 1.7 розділу I Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, яким передбачалося набуття учасником ринку статусів "Переддефолтний" та   /   або "Дефолтний". Відтак, вказує на відсутність порушеного права позивача і обрання ним неналежного способу захисту. 
28.          Окрім того, скаржник послався на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 07.11.2018 у справі №   488/5027/14-ц, від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, від 14.12.2021 у справі №   344/16879/15-ц, від 11.09.208 у справі № 905/1926/16, від 08.09.2021 у справі №   640/3041/20, від 24.09.2019 у справі №   910/5320/17, від 14.08.2018 у справі №   910/23369/17, від 05.06.2018 у справі №   338/180/17, від 10.06.2020 №   910/1664/19, від 26.06.2018 у справі №   344/4113/15-а, Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 24.05.2017 у справі № 6-951цс16, від 24.05.2017 у справі № 752/13578/13-ц.
29.          Наголошує на тому, що на теперішній час регулювання правовідносин учасників ринку електричної енергії, в т.ч. щодо експорту/імпорту електроенергії, окрім Постанови НКРЕКП №   360, регулюється згаданими Постановами НКРЕКП від 11.10.2022 №1305 та від 30.09.2020 № 1234, що не було враховано судами.
30.          Також зазначає про відсутність станом на дату звернення з позовною заявою положень законодавства у частині можливості набуття позивачем статусів "Переддефолтний" і "Дефолтний" за несплату боргу за послугу з передачі, що виключає існуванні для позивача реальних негативних наслідків щодо відображення відповідачем у первинних документах обсягів спірних послуг. Відтак, вказує на те, що позивач не довів наявність його порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові.
31.          Вказує, що: (1) заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов`язання припинити дії щодо нарахування вартості та обсягу наданої послуги з передачі електричної енергії за договором не призведе до поновлення порушеного права позивача та, в разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення; (2) вимога про заборону відповідачеві вчиняти певні дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право; (3) задоволення позову в цій справі спрямоване на встановлення юридичних фактів, адже позивач прагне домогтися не лише припинення дій з боку відповідача щодо нарахування послуги з передачі електричної енергії, але й одночасно вирішити спір щодо обсягів та вартості такої послуги. 
32.          Стверджує про обрання позивачем неефективного і неналежного способу захисту.
33.          Також просить врахувати те, що аналогічна справа №   910/14489/20 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.08.2022 у справі №910/9627/20, зокрема, щодо необхідності врахування рішення Суду ЄС від 06.12.2018 у справі "FENS spol. s r.o. v. Slovak Republic", а також щодо поширення положень статті 41 Договору про ЕС на відносини з постачання експортованої електроенергії.
Узагальнені доводи інших учасників справи
34.          Від позивача на електронну адресу Касаційного господарського суду надійшли відзив та заява про розподіл судових витрат у справі №   910/7875/22. Відповідно до відповіді № 403764, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", вбачається, що ТОВ "Укр Газ Ресурс" має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. За таких обставин, ураховуючи, що відзив та заяву позивач подав в електронній формі з порушенням вимог статті 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд з урахуванням приписів частини 4 статті 170 ГПК України залишає їх без розгляду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів скаржника і висновків суду апеляційної інстанції
35.          Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
36.          Підставою виникнення спірних правовідносин у цій справі є договір, за яким, на думку позивача, відповідач безпідставно нараховує плату за послуги з передачі електричної енергії при здійснені експорту електричної енергії та включає такі послуги до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії. Позивач не погоджується з нарахуванням такої плати з підстав, викладених у пунктах 15-18 цієї постанови.
37.          Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій послалися, зокрема, на статтю 41 Договору про ЕС, яка забороняє встановлення мита й кількісні обмеження імпорту й експорту енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, і всі заходи, що мають подібний результат. 
38.          Суди також взяли до уваги повідомлення Секретаріату ЕС від 28.05.2020 (Compliance Note, CN 01/2020, Ukraine - electricity transmission and dispatch tariff with respect to the tariffs for export and import), який розглядав Порядок № 585 та постанову НКРЕКП від 22.04.2019 № 586 "Про затвердження Порядку формування тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління" у контексті положень статті 41 Договору про ЕС, і виснував, що платежі, передбачені законодавством України, за своїм змістом еквівалентні митним зборам, що не відповідає напрацьованому законодавству Енергетичного Співтовариства.
39.          Колегія суддів зазначає, що на розгляді Верховного Суду перебувала справа №   910/14489/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до НЕК "Укренерго" про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №   0140-02024, та включення нарахування таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії. 
40.          У наведеній справі № 910/14489/20, як і у цій справі, яка розглядається, спірним було питання нарахування плати за експорт електричної енергії, запровадженої постановою НКРЕКП №   360, яка набрала чинності 08.02.2020. При цьому, висновки судів першої та апеляційної інстанції у наведеній справі, зокрема, також аргументовані тим, що нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії порушує міжнародні зобов`язання України (суперечить положенням статті 41 Договору про ЕС, оскільки є заходом, еквівалентним до мита).
41.          У своїй постанові від 31.01.2024 у справі № 910/14489/20 Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, та направляючи справу на новий розгляд, вказав таке:
"44.          Водночас стаття 41 Договору про ЕС міститься у розділі IV Договору "Створення єдиного енергетичного ринку". Глава І "Географічні межі" цього ж розділу у статті 40 визначає, що положення та заходи, вжиті згідно із цим розділом, застосовуватимуться на територіях, на яких застосовується Угода про створення Європейського Співтовариства, за умов, викладених у цій Угоді, на територіях Сторін, що приєдналися, і на території під юрисдикцією Тимчасової Адміністративної Місії ООН у Косові.
45.          Отже, ця стаття застосовується лише у разі, якщо експорт електроенергії здійснюється з території України на території, зазначені у статті 40 цього Договору. Разом з тим суди попередніх інстанцій не встановили, до якої країни чи країн здійснювався експорт. Це унеможливлює визначення законодавства, яке підлягає застосуванню у справі, що переглядається".
42.          Ураховуючи подібність правовідносин, які склалися в справі № 910/14489/20 та в цій справі №   910/7875/22, з урахуванням приписів частини 4 статті 300 ГПК України, Суд вважає за необхідне врахувати висновки Верховного Суду, наведені у поставі від 31.01.2024 у справі № 910/14489/20, ухваленій після подання касаційної скарги.
43.          За наведеного вище мотивування, колегія суддів зазначає, що в цій справі, яка розглядається, як і у наведеній справі № 910/14489/20, суди, дійшовши висновку про те, що нарахована відповідачем в рамках виконання договору плата за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту прирівнюється до мита, встановлення якого порушує міжнародні зобов`язання України, так само не дослідили, чи розповсюджується на сторін договору положення статті 41 Договору про ЕС. Звідси, висновки судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень про задоволення позовних вимог, є передчасними.
44.          Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що про необхідність врахування "географічних меж" застосування Договору про ЕС (зокрема статті 41 цього Договору) наголошувала також Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 15.11.2023 у справі № 910/14489/20.
45.          Невстановлення судами обставин справи, що мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, унеможливлює перевірку Верховним Судом здійсненого судами правозастосування (Верховний Суд в силу положень статті 300 ГПК України позбавлений можливості самостійно виправити вказані недоліки). Звідси, а також ураховуючи викладене вище в пункті 42 цієї постанови, Суд наразі не надає оцінку та не аналізує інші доводи сторін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
46.          Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
47.          У зв`язку з наведеним ухвалені у справі постанова суду апеляційної інстанції і рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, а отже їх не можна визнати законними і обґрунтованими.
48.          Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
49.          Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини4, статті 300, частин 3 статті 310 ГПК України касаційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції і рішення місцевого господарського суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
50.          Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Судові витрати
51.          Оскільки справа направляється на новий розгляд розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 і рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 у справі № 910/7875/22 скасувати.
3. Справу № 910/7875/22 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          О. В. Случ 

Судді                                                                                                    Н. О. Волковицька

                                                                                                    С. К. Могил