П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/32013/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жмудь О.О.   
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
14 лютого 2024 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Кушнір В. В., 
представника позивача: Виноградського А.П.,
представника відповідача: Мельника С.С.,
представника третьої особи: кулика Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №689 від 14 липня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та закриття провадження у справі. 
09 січня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представники відповідача та третьої особи про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 19.06.2023 ОСОБА_2 звернулась до міського голови Моргунова С.А. із заявою, в якій просила прийняти міри стосовно гр. ОСОБА_1 , яка протягом довгого часу збирає харчові та побутові відходи, які складує на території за адресою: АДРЕСА_1 та відмовляється самостійно прибрати дане сміття, внаслідок чого на подвір`ї нестерпний сморід, щури і таргани.
Так, 21.06.2023 головним інспектором відділу контролю благоустрою КП «Муніципальна варта» ВМР Гончарук М.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії МВ № 000405, відповідно до якого гр. ОСОБА_1 порушила п.2.12.1(10,11) «Правил благоустрою території Вінницької міської територіальної громади», а саме 21.06.2023 о 08:15 год. виявлено факт складування та захаращення побутовими відходами на прилеглій території до будинку АДРЕСА_1 . Під час складання протоколу здійснювалась фото та відеофіксація.
Відповідно до акту відмови від надання письмового пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення, яке вноситься до протоколу і засвідчується підписом зазначеної особи від 21.06.2023, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 000405 від 21.06.2023 відмовилась надати письмове пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення, а також викласти мотиви відмови від підпису у протоколі.
Також, у даному акті наявні відомості про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 85, кімната 306.
21.06.2023 головним інспектором відділу контролю благоустрою КП «Муніципальна варта» ВМР Гончарук М.В. складено доповідну записку, в якій викладено обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 000405 від 21.06.2023.
26.06.2023 КП «Муніципальна варта» ВМР направило до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради адміністративну справу по ст.152 КУпАП щодо гр. ОСОБА_1 , що підтверджується копією супровідного листа від 26.06.2023 №01-16/376. Відповідно до відмітки на супровідному листі, відправлення було прийнято 27.06.2023.
29.06.2023 Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за вихідним № 0579 направила ОСОБА_1 за адресою її фактичного проживання: АДРЕСА_2 виклик, відповідно до якого їй необхідно з`явитись на засідання комісії, призначене на 14.07.2023 з 10:00 год. до 12:00 год. щодо протоколу МВ № 000405 від 21.06.2023.
Згідно протоколу № 689 засідання Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 14.07.2023, комісією було розглянуто протокол на гр. ОСОБА_1 , яка порушила вимоги ст.152 КУпАП. ОСОБА_1 на засідання комісії не з`явилась. Комісія постановила за порушення вимог ст.152 КУпАП притягнути гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на неї штраф у розмірі 1360 грн.
На підставі рішення Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено постанову № 689 від 14.07.2023.
Вважаючи протиправною постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про притягнення її до адміністративної відповідальності, позивач оскаржила її до суду.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необгрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.
Частиною 1 статті 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.
Згідно із ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 №2807-IV (Закон №2807-IV), благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.
Підпунктами 10,11 п. 2.12.1 «Правил благоустрою території Вінницької міської територіальної громади» передбачено, що на об`єктах, елементах благоустрою забороняється: захаращувати територію будь-якими матеріалами, конструкціями, будь-якими відходами тощо; порушувати правила складування, зберігання, розміщення, транспортування, утилізації та використання будь-яких відходів.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, а саме складувала та захаращувала побутовими відходами прилеглу територію до будинку АДРЕСА_1 , що є територією Вінницької міської ради. Вказане підтверджується наявними у справі письмовими доказами та показами свідків.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що відповідач розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення правопорушення, за відсутності доказів вини, упереджено, оскільки позивач не була повідомлена про місце, день та час розгляду справи, що позбавило її право на надання пояснень, не дослідив обставини справи в сукупності, що підтверджує відсутність події та складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.
Вказані твердження апелянта спростовуються переглянутим у судовому засіданні відеозаписом.
Зокрема, із відеозапису встановлено, що інспектори відділу контролю благоустрою КП "Муніципальна варта" ВМР здійснили вихід за адресою: АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_1 . При цьому, інспектори повідомили ОСОБА_1 причину їхнього візиту, а також про те, що відносно неї буде складено адміністратиний протокол, який буде направлено на розгляд до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 85, кімната 306. Також, повідомили ОСОБА_1 , що про дату та часзасідання комісії їй буде повідомлено поштовим зв`язком. 
Також, із відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 підтвердила той факт, що це її побутові відходи, які вона має намір в найближчий час прибрати, також остання відмовилась надавати пояснення та підписувати будь-які складені інспекторами документи.
Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 000405 від 21.06.2023 відмовилась надавати пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення, а також викласти мотиви відмови від підпису у протоколі, про що свідчить відповідний акт.
Також, у даному акті наявні відомості про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 85, кімната 306.
При цьому, позивач знаючи про засідання адміністративної комісії, є найбільш зацікавленою особою щодо розгляду даної справи, а тому повинна була слідкувати за рухом даної справи та цікавитись інформацією щодо дати та результатів її розгляду.
Крім того, у постанові від 21.02.2020 року №340/1019/19 Верховний Суд зазначив, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, як рішення прийняте або які дії вчинені.
Також, обгрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати учать на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також, у справі «Каракуця проти України», у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Враховуючи викладене вище, позивач жодним чином не цікавилась ходом розгляду своєї справи, хоча мала таку можливість, не врахувала той факт, що справа може бути розглянуті без її участі, якщо вона сповіщена належним чином, хоча повинна була і могла передбачити настання таких наслідків.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку позивач не скористалася своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП виключно внаслідок своєї бездіяльності, а тому порушення прав позивача при складанні протоколу і винесенні постанови відповідачем допущено не було.
Стосовно тверджень апелянта про те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто відповідачем з пропущенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 277 КУпАП, більш ніж на один місяць внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Однак, в КУпАП відсутня норма, яка б свідчила про те, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю внаслідок пропущення вказаного строку, зокрема в ст. 247 КУпАП.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відтак, постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 689 від 14.07.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП була винесена в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП, а тому відсутні підстави для її скасування внаслідок пропуску строку, передбаченого ст. 277 КУпАП.
Враховуючи вище зазначені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та як наслідок безпідставність доводів позивача в цій частині.
Разом з тим, позивачкою не спростовано факту порушення нею Правил та відповідно факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 1, 2   ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх оббставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Отже, під час розгляду даного спору, відповідачем доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, тоді як позивач не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.