ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" січня 2024 р.                                                                  Справа №914/2696/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                О.С. Скрипчук 
суддів                                                                                                    О.І. Матущака                                                                                                              Б.Д. Плотніцького, 
секретар судового засідання Лагутін В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» б/н від 08.12.2023 (вх. № 01-05/3761/23 від 11.12.2023)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2023 (м. Львів, суддя С.В. Іванчук)
у справі № 914/2696/23
за позовом:       Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ 
до       відповідача: Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс – Галичина», м. Дрогобич Львівської області
про стягнення заборгованості (ціна позову   598 943 756,63 грн)
за участю представників: 
позивача: Лаган Я.Ю.
відповідача: Воробець С.І.
ВСТАНОВИВ:
В проваджені господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» про стягнення заборгованості в сумі 598 943 756,63грн.
До суду першої інстанції 13.11.2023 відповідач подав клопотання за вх. № 4535/23 про призначення судово-економічної експертизи у справі № 914/2696/23.
Клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи обґрунтоване неможливістю самостійного визначення правильного розміру спірної заборгованості через те, що позивач об`єднав в одному позові вимоги за результатами здійснених поставок і розрахунків по тридцяти двох договорах купівлі - продажу, а відтак, для перевірки правильності здійснених позивачем розрахунків та відповідності їх матеріалам справи, первинним документам та даним бухгалтерського обліку необхідні спеціальні знання у іншій сфері, ніж право.
Відповідач зазначає, що не має можливості надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів через відсутність у Товариства необхідних для проведення експертизи матеріалів (оригіналів або належним чином посвідчених копій), оскільки у відповідача 09.03.2023р. в ході проведення обшуку вилучено цілий ряд документів і договорів, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №72023140000000012 від 24.01.2023 та ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.04.2023 накладено арешт шляхом позбавлення фізичних та юридичних осіб права на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим майном (в т.ч. документації). 
У заявленому клопотанні відповідач просить поставити на вирішення експерта наступне питання: чи підтверджується документально (первинними документами та даними бухгалтерського обліку) здійснений ПАТ «Укрнафта» розрахунок розміру заборгованості ПАТ   «Нафтопереробний комплекс-Галичина»; проведення експертизи просить доручити ТзОВ «Судово-експертне бюро України»; витрати за проведення експертизи покласти на ПАТ   «Нафтопереробний комплекс-Галичина».
Ухвалою господарського суду Львівської області від 28.11.2023 клопотання за вх. № 4535/23 від 13.11.2023 про призначення експертизи у справі №914/2696/23 задоволено. Призначено у справі № 914/2969/23 судову експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Судово-експертне бюро України» (79000, м. Львів, вул. Чайковського, 8 оф. 6). На вирішення судового експерта поставлено наступні запитання: -чи підтверджується документально (первинними документами та даними бухгалтерського обліку), здійснений ПАТ «Укрнафта» розрахунок розміру заборгованості ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» у справі №914/2696/23 та заборгованість в розмірі 598 943 756,63грн?. Зупинено провадження у справі №914/2696/23.
Ухвала мотивована тим, що як вбачається із матеріалів справи та специфіки господарських відносин за укладеними   учасниками справи спірними договорами, дослідженню підлягають дані про фінансово-господарські операції, що відображені в бухгалтерському обліку на виконання   укладених спірних договорів, документальна обґрунтованість здійснення господарських операцій та фактичне здійснення господарських операцій з постачання палива, визначення виду, кількості, ціни та загальної вартості палива переданого на реалізацію скретч-карток, які передані   згідно реєстрів на виконання спірних договорів (зокрема, окремо щодо кожного з договорів) та пред`явлених скретч-карток, в межах строків їх дії,   до реалізації і   не забезпечених реалізацією товару-паливом (певного виду, кількості, ціни ) та його загальної вартості,   на виконання   умов спірних договорів із додатками, реєстрів скретч-карток та специфікацій, що фактично вимагає спеціальних знань.
Місцевий господарський суд вказав, що враховуючи обставини справи, які підлягають дослідженню, значний обсяг, договорів із додатками, документів бухгалтерського обліку, значний об`єм господарських операцій, на виконання укладених учасниками справи спірних договорів, об`ємність і складність розрахунків, специфікою, як зазначає позивач, ведення бухгалтерського обліку реалізації/отримання пального за скретч-картками за видами придбаного товару, враховуючи необхідність дослідження та встановлення документальної обґрунтованості та фактичної наявності та розміру не забезпеченого під реалізацію палива та його вартості,   необхідність підтвердження правильності проведених позивачем розрахунків необхідним є призначення судової економічної експертизи.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» подало апеляційну скаргу б/н від 08.12.2023 (вх. № 01-05/3761/23 від 11.12.2023), в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2023 скасувати, справу №914/2696/23 направити для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.
Апеляційна скарга мотивована тим, що разом із позовною заявою позивачем було надано на розгляд суду ряд доказів, посилаючись на які позивач обгрунтовує свої вимоги і заперечення у справі, в тому числі, розмір заборгованості відповідача, зокрема: копії договорів купівлі- продажу, актів приймання-передачі, реєстрів переданих скретч-карт щодо кожного договору, заяв про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відомостей залишків бланків скретч-карт.
Позивач вказує, що оцінка наданих ним документів на предмет їх відповідності законодавству, а також встановлення факту документального підтвердження здійснення господарських операцій та формування заборгованості відповідача є питаннями права, вирішення яких не потребує спеціальних знань та відноситься до компетенції суду.
Разом з тим, апелянт зазначає, що як вбачається із наданих відповідачем в судовому засіданні пояснень та змісту оскаржуваної ухвали, представник відповідача заперечує обґрунтованість позовних вимог позивача з огляду на недоведеність обставин не забезпечення (відмови в забезпеченні) реалізації товару за переданими скретч-картками згідно умов договорів, які є предметом даного спору, та ставить під сумнів правильність та документальну обгрунтованість наданого позивачем розрахунку позовних вимог відповідно до спірних договорів.
Водночас, відповідач не зазначає, в чому саме полягає помилковість розрахунків позивача та їх необгрунтованість, не надає доказів на підтвердження помилковості розрахунку позивача та не наводить власного контррозрахунку.
Крім того, на переконання апелянта значний обсяг матеріалів справи та велика кількість договорів, щодо яких виник спір, також самі по собі не свідчать також про необхідність спеціальних знань для вирішення поставленого відповідачем питання, адже встановлення документального підтвердження розміру заборгованості здійснюється безпосередньо судом під час оцінки доказів з огляду на їх вірогідність в рамках вирішення спору.
У судове засідання 24.01.2024 з`явився представник позивача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.
У судове засідання 24.01.2024 з`явився представник відповідача, надав пояснення, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.
Відповідно до п. 4   ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.
За приписами   ст. 98 ГПК України   висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Статтею 99 ГПК України   визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Тобто, експертиза призначається, за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Згідно з   ст. 100 ГПК України   про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу"   визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Колегія суддів зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза   це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи. Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є стягнення заборгованості в сумі 598 943 756,63 грн., що виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за тридцятьма двома договорами купівлі   продажу палива   за довірчими документами скретч -картами на загальну кількість 57068700 літрів, загальною вартістю 1499982355,20грн. з ПДВ.
Позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договорами купівлі-продажу у позивача обліковуються залишки нафтопродуктів у скретч-картках в загальній кількості 22 602 385,00 літрів на загальну вартість 598 943 756,63 грн. (відповідно до   відомості щодо залишків бланків скретч-карт залишок карток складає всього 842   242 шт.).
Разом із позовною заявою позивачем було надано на розгляд суду ряд доказів, посилаючись на які позивач обгрунтовує свої вимоги і заперечення у справі, в тому числі, розмір заборгованості відповідача, зокрема: копії договорів купівлі- продажу, актів приймання-передачі, реєстрів переданих скретч-карт щодо кожного договору, заяв про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відомостей залишків бланків скретч-карт.
Позивач вказує, що на виконання ухвал Господарського суду Львівської області від 11.09.2023, 14.11.2023 надавав суду також копії інвентаризаційного опису та витягу з нього щодо залишків заблокованих скретч-карток у розрізі кожного договору купівлі-продажу, довідки щодо надходження, реалізації та залишків скретч-карт за договорами купівлі-продажу у розрізі кожного договору окремо.
Питання документування господарських операцій та ведення бухгалтерського обліку регламентує ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (надалі - Закон про бухгалтерський облік), що визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, а також Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995.
Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оцінка наданих ним документів на предмет їх відповідності законодавству, а також встановлення факту документального підтвердження здійснення господарських операцій та формування заборгованості відповідача є питаннями права, вирішення яких не потребує спеціальних знань та відноситься до компетенції суду.
На переконання колегії суддів, наявні матеріли справи, надають суду першої інстанції можливість самостійно здійснити оцінку виниклих між сторонами правовідносин та вирішити спір по суті, відповідно відсутня необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій ніж право.
Разом з тим, відповідач не був позбавлений передбаченого ст. 165 ГПК України права надати відзив на позовну заяву, навівши у ньому свої заперечення проти позову, обґрунтувавши такі заперечення посиланнями на докази та висловивши свої міркування щодо обставин, які підлягають доказуванню, надавши власний розрахунок заборгованості або вказавши на помилковість розрахунку позивача.
Відповідач у встановлений судом процесуальний строк відзиву не надав, ніяким чином не означивши свою позицію щодо заявлених позовних вимог і розрахунку заборгованості позивачем, та не обгрунтувавши її доказами. 
Подаючи клопотання про призначення експертизи відповідач не зазначає не зазначає, в чому саме полягає помилковість розрахунків позивача та їх необгрунтованість, не надає доказів на підтвердження помилковості розрахунку позивача та не наводить власного контррозрахунку.
Як зазначається в п. 1.12. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14, « 3 огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з?ясовувати обставини, пов?язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок грунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв?язку з порушенням грошового зобов?язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов?язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якшо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму. суд може зобов?язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд є будь-якому випадку не позбавлений права зобов?язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)».
Колегія суддів також враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Відтак, на переконання колегії суддів, у даному випадку необґрунтоване призначення судом першої інстанції судової експертизи за відсутності наданого відповідачем контррозрахунку та конкретних пояснень відповідача, в чому саме полягає помилковість розрахунку позивача безумовно призведе до безпідставного збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи.
Слід також наголосити на тому, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд обмежився лише посиланням на те, що для повного та всебічного з`ясування обставин справи необхідні спеціальні знання, однак жодним чином не обґрунтував доцільності проведення експертизи, не надав обґрунтування необхідності вирішення поставлених експерту питань з урахуванням характеру предмета спору.
Окрім того, суд першої інстанції задовільняючи клопотання про призначення експертизи вказує, що зважаючи на значний обсяг, договорів із додатками, документів бухгалтерського обліку, значний об`єм господарських операцій, на виконання укладених учасниками справи спірних договорів, об`ємність і складність розрахунків, специфікою, як зазначає позивач, ведення бухгалтерського обліку реалізації/отримання пального за скретч-картками за видами придбаного товару, враховуючи необхідність дослідження та встановлення документальної обґрунтованості та фактичної наявності та розміру не забезпеченого під реалізацію палива та його вартості,   відтак необхідним є призначення експертизи. 
Однак, колегія суддів не погоджується з таким твердженням та вказує, що значний обсяг матеріалів справи та велика кількість договорів, щодо яких виник спір, самі по собі не свідчать про необхідність спеціальних знань для вирішення поставленого відповідачем питання, адже встановлення документального підтвердження розміру заборгованості здійснюється безпосередньо судом під час оцінки доказів.
У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2018 у справі №914/208/17 зазначено наступне:
« 41.   Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду про призначення у справі судової експертизи, апеляційний суд зазначив, що в матеріалах справи відсутній контррозрахунок сум заборгованості, здійснений відповідачем. Відповідач в повному обсязі і з належним обґрунтуванням не довів факту помилковості розрахунку позивача; відповідні пояснення відповідача носять фрагментарний і несистемний характер та не дають змоги встановити про яку невідповідність в розрахунках позивача йдеться. У судовому засіданні 14.12.2017 відповідач не зміг пояснити зазначених обставин. Призначаючи судову експертизу, суд першої інстанції оперував абстрактними поняттями "сума заборгованості із багатьма складовими", "відсутність в розрахунку позивача ряду показників", "необхідність дослідження великого об`єму бухгалтерських документів та масиву платежів", які не свідчать про наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.
42. Колегія суддів Верховного Суду враховує, що збирання, перевірка доказів та встановлення обставин справи є повноваженнями суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції. Оскільки касаційний суд вирішує питання правової кваліфікації обставин (питання права) він, не встановлюючи обставини, може робити висновки про те, які обставини необхідно встановити для вирішення спору. Відповідно суд касаційної інстанції може робити висновки про те, чи належить та чи інша обставина, для з`ясування якої призначено судову експертизу, до предмета доказування у справі.
43. У даній справі суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для призначення експертизи та не навів переконливих обставин щодо дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.»
Позивач надав Суду пояснення і документи на обґрунтування позовних вимог та обставин формування заборгованості, а також підтвердження направлення відповідачу акта звіряння із розрахунком суми заборгованості за кожним договором окремо. 
Відповідач, в свою чергу, на направлення акта звіряння ніяк не відреагував, жодних доказів чи пояснень на підтвердження помилковості розрахунку позивача не надав та не довів наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення обставин, що мають значення для справи.
З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для призначення експертизи та зупинення провадження по справі.
Відповідно до   ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржувана ухвала не відповідає таким критеріям. Суд першої інстанції дійшов висновку про призначення експертизи у справі без ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення у вирішенні питання про призначення експертизи.
Відповідно до п.2 ч.1   ст.275 ГПК України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1   ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.   269,   270,   275,   277,   281, 282 Господарського процесуального кодексу України,   Західний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» б/н від 08.12.2023 (вх. № 01-05/3761/23 від 11.12.2023) - задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2023 у справі № 914/2696/23 - скасувати. 
3. В задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс – Галичина» за вх. № 4335/23 від 13.11.2023р. про призначення експертизи – відмовити.
4. Матеріали справи 914/2696/23 повернути до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду справи.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави   2   Розділу   IV ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 05.02.2024.

Головуючий суддя                                                                       О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          О.І. Матущак

Суддя                                                                                           Б.Д. Плотніцький