СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року                                       м. Харків                        Справа № 922/1813/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Слободін М.М.
          за участю секретаря судового засідання – Ламанової А.В.
          та за участю представників сторін: 
          від позивача (апелянта) – Емгрундт С. В. (витяг з ЄДР) ) – поза межами приміщення суду;
          від відповідача – Харцизова Т.В. (ордер серії АР № 1147296 від 04.09.2023) – поза межами приміщення суду;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (вх.№ 9Х) 
          на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 (повний текст складено та підписано 04.12.2023), постановлену у складі судді Жигалкіна І.П.
          у справі № 922/1813/23
          за позовом Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ),
          до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту»,
          про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» адвоката Харцизової Т.В. про поворот виконання рішення та стягнення правової (правничої) допомоги задоволено частково. Ухвалено здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2023 року у справі №922/1813/23. Стягнуто з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» 1 276 999 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 82 коп. Стягнуто з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 83 849, 99 грн (де: витрат на правову (правничу) допомогу адвоката основного гонорару – 20000, 00 грн; 63 849,99 грн додаткова винагорода «гонорар успіху»).
          Не погодившись з ухвалою, постановленою судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), яка просить:
          - визнати поважними причини та поновити строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 та відкрити апеляційне провадження у справі № 922/1813/23;
          - зупинити дію ухвали Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 на час розгляду апеляційного провадження (ч. 5 статті 262 ГПК України);
          - скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 (в частині задоволення заяви відповідача), ухваливши нове рішення, яким відмовити в заяві відповідача про поворот виконання судового рішення від 03.08.2023 – в повному обсязі;
          - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 2684, 00 грн.
          Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2024 у справі № 922/1813/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя – Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
04.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» надійшли заперечення проти відкриття апеляційного оскарження, в який останній просив відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 статті 261 ГПК України. 
В обґрунтування зазначив, що позивач отримав у своєму електронному кабінеті оскаржувану ухвалу 05.12.2023, а відтак повинен був подати апеляційну скаргу у строк до 15.12.2023 (включно). Даний день не є вихідним або неробочим чи святковим. А тому, направлення апеляційної скарги 18.12.2023 є пропуском строку без поважних причин.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2024 витребувано Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріли оскарження) № 922/1813/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (вх. № 9Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 до надходження матеріалів справи.
10.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи (матеріли оскарження) № 922/1813/23.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2024, серед іншого, поновлено Окремій комендатурі охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (вх.№ 9Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23. Призначено справу до розгляду на 30.01.2024 о 14:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132. Зупинено дію ухвали Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 на час розгляду апеляційного провадження.
18.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 заяву Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання у справі № 922/1813/23 призначене на 30.01.2024 о 14:15 год, ухвалено провести за участю представника Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) Гогія Юлії Станіславівни, в режимі відеоконференції. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 30.01.2024 о 14:15 год, в режимі відеоконференції.
24.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання у справі № 922/1813/23 призначене на 30.01.2024 о 14:15 год, ухвалено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» адвоката Харцизової Тетяни Володимирівни, в режимі відеоконференції. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 30.01.2024 о 14:15 год, в режимі відеоконференції.
29.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.
Вказаний відзив досліджено колегією суддів та приєднано до матеріалів справи.
Присутній у судовому засіданні представник апелянта (поза межами приміщення суду) апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 у повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 2684, 00 грн, з підстав викладених у апеляційній скарзі.
Присутня у судовому засіданні представник відповідача (поза межами приміщення суду) проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити у повному обсязі та залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 без змін, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як встановлено судом, в провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа за позовом Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» про стягнення заборгованості за договором №311-22 від 15.07.2022 у розмірі 1 258 127,90 грн, що  складається  з 41 040,00 грн пені, нарахованої за порушення строку поставки товару за договором поставки від 15.07.2022 №311-22 в розмірі  0,1 відсотка  вартості товару за кожен день прострочення, а також нарахованих за користування чужими грошовими коштами - перерахованої  позивачем на підставі цього договору 6840000 грн передплати  за товар, 787068,49 грн пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передплати, 382795, 30 грн інфляційних втрат  та 47224,11 грн 3% річних. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі № 922/1813/23 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) суму штрафних санкцій за договором №311-22 від 15.07.2022 у розмірі 1 258 127,90 грн (де: подвійна облікова ставка НБУ - 787068,49 грн; інфляційні нарахування - 382 795,30 грн; пеня 3% річних - 47224,11 грн; пеня 0,1 % - 41 040,00 грн),  а також  суму  судового  збору 18 871,92 грн.
На виконання зазначеного рішення 05.09.2023 видано наказ на примусове виконання рішення.
Водночас, 06.09.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» направлено до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, що підтверджуєтеся штемпелем на поштовому конверті.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі № 922/1813/23 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в позові відмовлено.
Разом з тим, на час ухвалення постанови, Головним державним виконавцем Власик В.А. було відкрито виконавче провадження №72779095 та направлено до АТ КБ «Приватбанк» платіжну вимогу на примусове списання коштів з рахунку відповідача у сумі 1 405 068,80 грн, з яких:  - 1 258 127,90 грн стягнута сума за рішенням Господарського суду Харківської області (де: подвійна облікова ставка НБУ 77 068,49 грн, інфляційні нарахування - 382 795,30 грн; 3% річних - 47 224,11 грн; пеня 0,1% - 41 040,00 грн); 18 871, 92 грн сума судового збору; 127 699,98 грн сума виконавчого збору; - 369,00 грн мінімальні витрати виконавчого провадження.
14.09.2023 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» стягнуто грошові кошти у розмірі 1 405 068, 80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 093828397.
У зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. №31480 та вх. №32065) про здійснення повороту виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі №922/1813/23, в якій просить суд:  
- стягнути з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» 1 276 999 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 82 коп.;  
- стягнути з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» судові витрати у сумі 113 849, 99 грн, які складаються із витрат на правову (правничу) допомогу адвоката: 50 000,00 грн основного гонорару та 63 849,99 грн додаткового гонорару.
Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» адвоката Харцизової Т.В. про поворот виконання рішення та стягнення правової (правничої) допомоги задоволено частково. Ухвалено здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2023 року у справі №922/1813/23. Стягнуто з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» 1 276 999 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 82 коп. Стягнуто з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 83 849, 99 грн (де: витрат на правову (правничу) допомогу адвоката основного гонорару – 20000, 00 грн; 63 849,99 грн додаткова винагорода «гонорар успіху»).

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
Поворот виконання судового рішення в господарському судочинстві врегульований приписами статті 333 ГПК України, якою визначено перелік обставин, за наслідком настання яких судам надано право застосовувати інститут повороту виконання рішення суду.
Так, у відповідності до статті 333 ГПК України встановлено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до ч. 1- 3цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011 у справі №1-25/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
На забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу як поворот виконання рішення суди мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом. Водночас, при розгляді заяви про поворот виконання судового рішення судам необхідно встановлювати чи виконано боржником (повністю або частково) судове рішення, яким з нього були стягнуті грошові кошти та чи скасовано повністю або частково в апеляційному або касаційному порядку судове рішення, за яким з боржника стягнуті грошові кошти.
Як убачається із матеріалів справи, рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі № 922/1813/23, було скасовано постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 та ухвалено нове рішення, яким в позові відмовлено.
Відповідно до статті 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Разом з тим, на час ухвалення постанови, Головним державним виконавцем Власик В.А. було відкрито виконавче провадження №72779095 та направлено до АТ КБ «Приватбанк» платіжну вимогу на примусове списання коштів з рахунку відповідача у сумі 1 405 068,80 грн, з яких: 1 258 127,90 грн стягнута сума за рішенням Господарського суду Харківської області (де: подвійна облікова ставка НБУ 77 068,49 грн, інфляційні нарахування - 382 795,30 грн; 3% річних - 47 224,11 грн; пеня 0,1% - 41 040,00 грн); 18 871, 92 грн сума судового збору; 127 699,98 грн сума виконавчого збору; - 369,00 грн мінімальні витрати виконавчого провадження.
14.09.2023 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» стягнуто грошові кошти у розмірі 1 405 068, 80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 093828397.
14.09.2023 Головним державним виконавцем Власик В.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Таким чином, оскільки поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає саме у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення боржнику всього одержаного за скасованим рішенням, враховуючи скасування судом апеляційної інстанції рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі № 922/1813/23, на виконання якого були стягнуті спірні кошти, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» про поворот виконання рішення.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що розгляд заяви повинен здійснюватися Східним апеляційним господарським судом шляхом винесення додаткової постанови в порядку статті 244 ГПК України, оскільки у відповідності до п. 3 ч. 1 статті 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.
Згідно з ч. 5 статті 333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
У свою чергу, відповідно до ч. 9 статті 333 ГПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до ч. 1-3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, під час апеляційного провадження, до моменту винесення апеляційним судом постанови про скасування рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі № 922/1813/23, відповідачем не подавалась заява про поворот виконання рішення.
Таким чином, питання про поворот виконання рішення, має розглядатись судом першої інстанції, а саме: Господарським судом Харківської області.
Аналогічна правова позиція зазначена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2023 у справі № 925/273/21.
Крім того, питання про поворот виконання рішення не може бути вирішено судом апеляційної інстанції після прийняття постанови за результатом розгляду апеляційної скарги, оскільки дане питання не підлягає вирішенню в порядку ухвалення додаткового рішення, тоді як процесуальним законом чітко визначено порядок розгляду таких заяв під час повороту виконання рішення.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 у справі № 201/8079/19.

Також, колегія суддів критично оцінює і заперечення відповідача щодо залишення апеляційної скарги без руху та наголошує, що питання про поновлення строку було розглянуто судом апеляційної інстанції та в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2024 запереченням відповідача вже була надана правова оцінка. 

Щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу адвоката, які складаються із 50 000,00 грн основного гонорару та 63 849,99 грн додаткового гонорару, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч. 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
У відповідності до ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
          Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
          Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
          Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
          При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
          Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
          У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. 
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
          Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
          Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
          Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
          З матеріалів справи убачається, що 04.09.2023 між адвокатом Харзицовою Т.В. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» (замовник) укладено договір № 090401 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
У відповідності до п. 3.1. договору встановлено, що за надання правової допомоги замовник сплачує адвокату гонорар у наступному розмірі:
3.1.1. основний гонорар – 50000, 00 грн за ведення однієї судової справи у суді першої інстанції, в тому числі, але не виключено, справ щодо розгляду заяв про поворот виконання рішення суду, при цьому сторони погоджується, що кількість годин роботи, судових засідань, їх наявність та/чи відсутність, не впливають на розмір гонорару. Дана сума сплачується замовником на умовах авансового внеску;
3.1.2. 5000, 00 грн за складання будь – якого процесуального документу та подання його в суд, що сплачується клієнтом протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг (правової допомоги);
3.1.3. додаткова винагорода, «гонорар успіху» - 5 відсотків від розміру суми, щодо якої отримано стягнення (поворот виконання) в рамках розгляду позовної заяви чи заяви про поворот виконання рішення суду, яка сплачується замовником на умовах 100 % передплати та підлягає поверненню змовнику протягом 2 днів у разі відмови у задоволені заяви про поворот виконання рішення суду.
Згідно з п. 4.1. договору розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, визначаються сторонами у п. 3.1. даного договору та в актах приймання – передачі наданих послуг.
14.11.2023 між адвокатом Харзицовою Т.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» складено та підписано Акт № 1 приймання – передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 090401 від 04.09.2023, згідно якого адвокат надав, а замовник отримав наступні послуги:
1.1. правовий аналіз та усна консультації замовника відносно наявних способів захисту та конкретних дій, щодо стягнення 1 276 999, 82 грн з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) в порядку повороту виконання рішення суду по справі № 922/1813/23;
1.2. підготовка (складання) та подання заяви про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі №922/1813/23;
1.3. участь у розгляді справи у суді першої інстанції (у разі необхідності).
У відповідності до п. 2 Акту гонорар адвоката за послуги надані відповідно до п. 1 даного акту складає 50000, 00 грн.
Згідно з п. 3 Акту замовником сплачено, а адвокатом прийнято, відповідно до п. 3.1.3. договору, додаткову винагороду «гонорар успіху», який становить 5 % від суми заявленої до стягнення у заяві про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі №922/1813/23 та становить 63849, 99 грн.
Замовник отримав послуги та документи в повному обсязі, претензій до якості наданих адвокатом послуг не має (п. 4 Акту).
Відповідно до п. 5 Акту сторони підтверджують, що замовником здійснено оплату за надані послуги у сумі 113 849, 99 грн у день підписання даного Акту, що становить суми гонорару та додаткової винагороди.
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно з ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або ж погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
З наданого договору № 090401 про надання правової допомоги від 04.09.2023  убачається, що сторони погодили фіксований розмір гонорару – 50000, 00 грн та 63849, 99 грн «гонорар успіху».
Суд апеляційної інстанції відхиляє твердження відповідача про те, що суд не вправі втручатись та зменшувати розмір витрат, який встановлений у фіксованому розміру, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів акцентує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Апелянт як у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному суді заперечував проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» про стягнення правової (правничої) допомоги.
Колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта та зазначає, що розмір гонорару не є співмірним з наданими послугами.
Так, п. 1. та п. 2 Акту охоплюють одну і ту саму послугу, а виокремлення адвокатом послуг: «правовий аналіз та усна консультації замовника відносно наявних способів захисту та конкретних дій» та «підготовка (складання) і подання заяви про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі №922/1813/23» є необґрунтованим.
Крім того, колегія суддів зауважує, що під час розгляду заяви було проведено одне судове засідання.
При цьому, суд апеляційної інстанції констатує, що представником заявника підготовлено заяву в порядку передбаченому статтею 333 ГПК України, що не потребувало вивчення великої кількості законів та підзаконних нормативно – правових актів. 
З урахуванням зазначеного, детально проаналізувши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, беручи до уваги принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню у розмірі 5000, 00 грн, а в іншій частині слід відмовити.

Щодо заявленого «гонорар успіху» у розмірі 63849, 99 грн, колегія суддів зазначає таке.
У відповідності до п. 3.1. договору встановлено, що за надання правової допомоги замовник сплачує адвокату гонорар у наступному розмірі: 
3.1.3. додаткова винагорода, «гонорар успіху» - 5 відсотків від розміру суми, щодо якої отримано стягнення (поворот виконання) в рамках розгляду позовної заяви чи заяви про поворот виконання рішення суду, яка сплачується замовником на умовах 100 % передплати та підлягає поверненню змовнику протягом 2 днів у разі відмови у задоволені заяви про поворот виконання рішення суду.
Згідно з п. 3 Акту№ 1 приймання – передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 090401 від 04.09.2023 замовником сплачено, а адвокатом прийнято, відповідно до п. 3.1.3. договору, додаткову винагороду «гонорар успіху», який становить 5 % від суми заявленої до стягнення у заяві про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі №922/1813/23 та становить 63849, 99 грн.
Водночас, колегія суддів зауважує, по своїй суті гонорар успіху виконує, перш за все, важливу соціальну функцію, оскільки встановлення розміру гонорару успіху, як різновиду гонорару, та його сплата допускається лише у випадку досягнення адвокатом позитивного результату для клієнта, який, до речі, погодив це в договорі про надання правової допомоги. Адже, таким чином забезпечується конституційне право кожного на вільний вибір захисника своїх прав серед найкваліфікованіших та найдосвідченіших з можливістю фактичного відстрочення сплати гонорару та лише за умови настання для клієнта позитивного результату. Саме за таких умов клієнт не тільки пересвідчиться у фахові та досвідові адвоката, але й матиме реальну можливість розрахуватися за ефективну професійну правничу допомогу.
          Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, постанови Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, від 14.09.2022 у справі №923/367/20, від 11.01.2023 у справі №922/4195/21).
          Крім того, визначаючи суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
          Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
          Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі Пакдемірлі проти Туреччини (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
          При цьому, Європейський суд з прав людини також вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (mutatis рішення ЄСПЛ у справі «East/West" проти України» від 23.01.2014 (East/West Limited., заява № 19336/04, § 268).
          У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).
          У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
          Тому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.
          Колегія суддів акцентує, що справа не є складною, виконаний у даній справі адвокатом обсяг робіт (наданих послуг) не є важким та не потребував значної кількості часу, ураховуючи, що питання повороту виконання рішення регулюються приписами однієї статті, а саме статті 333 ГПК України.
          У якості доказів необхідності здійснити поворот виконання рішення заявником надано: копії здійснення державним виконавцем дій (постанови ВП №72779095), копію платіжної інструкції №093828397, тобто здійснено дії, які розцінюються судом як дії незначної процесуальної складності.
          Приймаючи до уваги наведене, враховуючи те, що заявлений гонорар успіху є такими, що не має характеру необхідних витрат, є неспівмірними з виконаною адвокатом роботою, має надмірний характер, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений «гонорар успіху» підлягає відшкодуванню у розмірі 5000, 00 грн, а в іншій частині слід відмовити.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Враховуючи наведене, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (вх.№ 9Х) підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 в частині задоволення заяви про стягнення правової (правничої) допомоги зміні та стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» правової допомоги у розмірі 5000, 00 грн і «гонорару успіху» у розмірі 5000, 00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 129 ГПК України та покладає витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2684, 00 грн на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (вх.№ 9Х) задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.11.2023 у справі № 922/1813/23 в частині задоволення заяви про стягнення правової (правничої) допомоги змінити.
Викласти резолютивну частину ухвали у такій редакції:
          «Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» адвоката Харцизової Т.В. про поворот виконання рішення та стягнення правової (правничої) допомоги задовольнити частково.

Здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2023 у справі №922/1813/23.

          Стягнути з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» (61075, м. Харків, вул. Механізаторів, 4, код ЄДРПОУ: 39243307) 1 276 999 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 82 коп. 

Стягнути з Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ 14321955) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» (61075, м. Харків, вул. Механізаторів, 4, код ЄДРПОУ: 39243307) судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. та «гонорар успіху» у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
В іншій частині відмовити».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» (61075, м. Харків, вул. Механізаторів, 4, код ЄДРПОУ: 39243307) на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (02121, м. Київ, вул. Світла, 6, код ЄДРПОУ 14321955) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2684, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені  статтями 286-289 ГПК України.
          Повний текст постанови складено та підписано 06.02.2024.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін